— 102 —:. 
men bifogar också till sluts detta erkännande: »Casu autem 
hic viz previdendo evenit, ut hec substitutio ad votum suc- 
cesserit, neque hoc problema magnopere juvabitn. 
JacoBrt åter considererar” den något allmännare eqvationen 
(A+A'T+Ay)(zdy — yd) 
—(B+B'z+B"”yldy+(C+C'x+C”y)dx = 0, "" 
och lyckas att genom en method — som orden lyda — »ab 
(3) 
Euleriana toto celo diversa» få densamma integrerad. Denna 
method, så ingeniös den än må vara, lemnar dock — äfven 
den — å sido allt afseende på eqvationens (3) karakter af att 
utgöra en speciel art af den allmänna eqv. (1); hvarföre ock 
resultatet, om än något allmännare än det förenämnda Evurer'- 
ska, torde i sjelfva verket påkalla samma erkännande som det, 
hvarmed — såsom ofvan citerades — EuzrerR fann sig böra 
beledsaga sitt. 
Det är just nämnda åsidolemnande af den Jacosrska 
eqvationens karakter af att vara en speciel art af den all- 
männa eqvationen (4), som gifvit anledningen till den afband- 
ling, som jag vid Akademiens sammankomst den 44:e sistl. 
Febr. hade äran inlemna. Icke som skulle min mening vara 
att först integrera eqvationen (4) i sin: fulla allmänlighet och 
sedan derutur härleda integralen af den JacoBr'ska arten (3), 
— den allmänna eqv. (4) är ju icke i vanlig mening inte 
grabel”” —; men då, såsom bekant är, integralen af den full- 
ständiga eqvationen 
+) CrecLE's journal, B. XKXIV (1842). 
<") Eller, bragt till formen (1), 
[A'cy + A”y— C'x+(4A— C”)y — Cldz — 
—[A'xv? + A”zy + (A— B')z — B”y — Bldy = 0, 
eler, kortligen, 
(8) — (axy+by+-cx+dy+e)dx — (ax? + bry + c'x + d'y + e')dy = 0, 
hvaraf ock tydligen visar sig, hurusom den Eucer'ska eqvationen 
(2) eller («) innefattas, såsom ett specielt fall, uti den JacoBi'ska 
eqv. (3). 
++) Man behöfver blott erinra sig, alt redan 
(y) (4x? + Cy?)de 4 F,dy = 0 
är en icke-integrabel Riceati-eqvation. 
