= 000 oc 
ket allt endast kan sägas om L. egon. Skulle härefter likväl 
något tvifvel qvarstå, så häfves detta fullkomligt, då man vet 
att L. calliopis icke finnes bland Darmans originalexemplar, utan 
att dessa tillhöra L. egon. Prof. Zerttersteots Argus idas 
Lin. (Ins. Lapp. p. 913) är också Författarnes L. cgon, ehuru 
det i diagnosen heter: »alis supra ——- margine anguste nigro», 
hvilket vid jemförelse mellan båda arterne blott kan sägas om 
L. calliopis. Att nämnde uttryck blifvit begagnadt förklaras 
"likväl deraf, att det står i motsatts emot följande arten, Argus 
Donszelii, i hvars diagnos det också heter: »margine —— - late 
nigro-fusco», och har således icke afseende på någon skiljaktig- 
het emellan L egon och L. calliopis; hvaremot orden i be- 
skrifningen: ale subtus fascia intramarginali fulvo — - - Huic 
adjacet faseia.- continua albida» tydligen angifva L. wgon och 
alldeles icke kunna lämpas på L. calliopis. Bland de original- 
exemplar till Argus idas, som jag granskat, fånns också icke ett 
enda som tillhörde L. calliopis, utan voro de alla L. gon. 
Att Wien. Vers. upptog L. calliopis under det Linneanska nam- 
net får icke inverka på nomenklaturen, då, såsom blifvit visadt, 
redan Mönrer öfverflyttat detta namn på L. egon och DALman 
samt ZerttErstEDT Sedan gjort detsamma, och de öfrige Författare, 
som följt Wien. Vers. icke hafva egt kännedom om Skandina— 
viska förbållanden. 
För öfrigt är synonymien till båda arterne närmare utredd 
och de hufvudsakligaste skiljaktigheterne arterne emellan uppgifne 
uti mitt arbete Lepidoptera Scandinavie Rhopalocera pag. 206 
och 209, till hvilket jag således för öfrigt hänvisar. Uti fort- 
sättningen till nämnde arbete skall jag vid tilläggen omständligare 
beskrifva L. calliopis.» 
