- — 326 — 
tade upplagan ensamt fem band, och vittna om lika vid- 
sträckta, som grundliga undersökningar. Efter Bory pbE St. 
Vincents” bortgång blef han vald”till Ledamot af Institutet. 
År 4850 blef genom Brainvintres hastiga död åter Pro- 
fessoratet för komparativa anatomien ledigt. Denna plats hade 
Duvernoy redan önskat, då den blef ledig efter Cuvier. Ingen 
kunde värdigare intaga densamma än den, som haft så stor 
andel i den store mannens arbeten, samt så troget följt hans 
åsigter och sätt att behandla vetenskapen. Duvernoy hade nu 
uppnått sitt 73:dje år, en ålder, då andra helst söka hvila, 
men Duvernoy arbetade ännu med mannaålderns fulla kraft. 
Han blef af Frankrikes nya styresman kallad att intaga den 
plats, på hvilken männen af Cuviers skola önskat att finna ho- 
nom långt förut. Han öfvertog nu ett uppdrag förenadt med 
ganska vidsträckta arbeten. Ännu var hans och Cuviers lands- 
man och ungdomsvän LAURILLARD, som så träget deltagit i bå- 
das ungdomsarbeten, qvar såsom museets närmaste vårdare, 
ännu var äfven Cuviers prosektor Rousseau qvar vid Museets 
laboratorium.  Duvernoys arbeten liksom vidtogo der Cuvier 
slutade. Han höll de offentliga föreläsningarne både vid Museet 
och Collége de France, utgaf flere större arbeten, bland hvilka 
Mémoires sur le systéme nerveux des Mollusques Acéphales 
bivalves slutades 1852, prydt med 13 plancher, innehållande 
54 de mest nitida figurer öfver de finaste dissectioner af de 
tvåskaliga blötdjurens nerfsystem. 
Det sista arbete vi erhböllo från denne förträfflige man 
var hans Nouvelles Etudes sw les Rhinocéros fossiles (1853); 
äfven en afhandling som skulle hedrat sjelfva mästaren Cuvier 
och i hans manér. 
Ännu kort före slutet af sin bana vårdade Duyernory sina 
embets-åligganden med kraft och ifver, och deltog nästan oaf- 
brutet i sammankomsterna i Vetenskaps- och Medicinska Aka- 
demierna. = Sistlidne vinter tog han skada utll:sin helsa och 
slutade sin långa, hedrande och verksamma lefnad d. 1 Mars 
innevarande år. 
