12 



heden henvendt paa at linde nye Næringsplanter enten 

 mellem de vildtvoxende eller mellem de af andre Folke- 

 slag dyrkede Planter. 



Man maa vel vogte sig for at troe, at man kan ac- 

 climatisere en Plante, at en Plante fra et varmt Land 

 lidt efter lidt kan vænne sig til et andet Lands langt 

 strengere Clima. Man har troet, at det Fro, som avledes 

 paa en Plante i dens nye Fædreland, sknlde frembringe 

 kraftigere og mere haardfore Individer, men hele denne 

 Antagelse er et Bedrag. Planten lever ikkun , saalænge 

 som Thermometret og Hygrometret (Fugtighedsmaaleren) 

 holde sig indenfor bestemte Grændser; overskrides disse, 

 maa Planten doe. Enhver meer end almindelig streng 

 Vinter bereder ofte Gartneren bittre Skuffelser; de Planter, 

 som han har troet vare acclimatiserede, fordi de have 

 gjennemlevet flere milde Vintre, ere pludseligt døde. 



Hvad der her er sagt om Planterne, gjælder ogsaa 

 med Hensyn til Dyrene. Enhver Art fordrer en bestemt 

 Temperatur og bestemte Næringsmidler, uden hvilke den 

 ikke kan existere. Det er ikkun faa Dyr, der som He- 

 sten og Hunden have kunnet ledsage Mennesket fra Africa's 

 brændende Ørkener til Islands og Skandinaviens Snee- 

 marker; men det er ikke Mennesket, som har omdannet 

 disse Dyr eller forandret deres Constitution; Naturen har 

 gjort all, vi have ikkun draget Nytte deraf. Mennesket 

 alene kan ustraffet trodse ethvert Clima, fordi det kan 

 lempe sin Klædedragt, sin Bolig og sin Næring derefter, 

 og navnlig fordi det kjender Brugen af Ild. Det er dets 

 Intelligents og Industri, ikke dets Organisation, som have 

 gjort det kosmopolitisk. 



