23 



kunne blive saa levende , at de gjennem Orenerven for- 

 plantes ud til dennes peripheriske Deel, der nu atter sættes 

 i de samme Svingninger, som da de første Gang hørtes ; 

 og at ligeledes Indbildningskraften her kan virke paa en 

 Maade , der svarer til den ved Øiet omtalte. Der vil 

 heller Intet være til Hinder for, naar man gfiaer ind paa 

 dette, at antage noget Lignende med Hensyn til Lug- 

 ten, Smagen og den egentlige Følelse. 



I sædvanlig Tilstand (vaagne, med aabne Øine og 

 sunde paa Sjæl og Legeme) see vi altsaa kun ^et, som 

 virkelig er til udenfor os. De sjælelige Billeder ere da 

 kun forbigaaenda og meget svage i Sammenligning med 

 de directe Billeder af de synlige Gjenstande, som de 

 aldrig ville være i Stand til at fortrænge eller for- 

 styrre. \i vilde ogsaa være slet tjente med saa 

 levende en Hukommelse og Indbildningskraft, at Ting 

 fra gammel Tid eller vor Phantasies Produkter blandede 

 sig mellem de Gjenstande, som vi skulde have vor 

 Opmærksomhed henvendt paa. De blot sjælelige Billeder 

 kunne ikke beskjæftige Sjælen paa samme Tid, som den 

 beskjæftiger sig med de ydre Gjenstande; men heraf 

 følger ikke, at man ikke kan tænke paa noget Forbi- 

 gangent eller Fraværende og dog beholde Oinene aabne; 

 thi om Øinene ere aabne, er da uvæsenligt; det kom- 

 mer kun an paa, om jeg har min Opmærksomhed hen- 

 vendt paa, hvad der viser sig for dem. Der udfordres 

 kun et Øiebliks Varighed, for at disse to Klasser af 

 Indtryk paa Nethinden skulle kunne afløse hinanden. 

 Staae vi f. Ex. foran Frederiksberg Slot og see op paa 

 dets Altan, og nu uden at forandre Stilling fremkalde for 

 Tanken Billedet af det forgyldte Kors paa Frue Kirkes 

 Taarn, da træder for et Øieblik Frederiksberg Slots Altan 



