27 



liua blev naturligvis meget overrasket ved at erfare, at 

 han ikke havde været Huset nær paa den Tid. 



2. Den næste Skuffelse, som vederfaredes Mrs. A., 

 var af en mere foruroligende Natur. Den 30te Dcbr. 

 omtrent Kl. 4 om Eftermiddagen kom hun fra anden 

 Etage ned i Dagligstuen, som hun havde forladt blot 

 nogle faa Minutter tidligere, og idet hun træder ind i 

 Værelset, troer hun at see sin Mand staae med Ryggen 

 vendt imod Kaminen. Da han en halv Time iforveien 

 var gaaet ud for at spadsere, blev hun overrasket ved 

 see ham der og spurgte ham, hvorfor han allerede var 

 vendt tilbage. Skikkelsen saae opmærksomt paa hende 

 med et alvoriigt og tankefuldt Udtryk i Ansigtet, men 

 talte ikke. I den Tro , at han var fordybet i Tanker, 

 satte hun sig i Lænestolen nærved Kaminen, i det Høieste 

 i to Fods Afstand fra Skikkelsen, som hun endnu be- 

 standig saae staaende for sig. Da dens Øine imidlertid 

 vedblev at være fæstede paa hende, sagde hun efter 

 nogle Minutters Forløb: »Hvorfor taler Du ikke — ?« 

 Skikkelsen bevægede sig nu henimod Vinduet i den an- 

 den Ende af Værelset, stadig men Øinene fæstede paa 

 hende, og passerede ved den Leilighed saa tæt forbi 

 hende, at hun blev slaaet ved det Mærkelige i, at hun 

 ikke borte noget Fodtrin eller Lyd, og ikke følte sine 

 Klæder berørte af den, og heller ikke mærkede nogen 

 Bevægelse i Luften. Endskjondt hun nu var overtydet 

 om, al Skikkelsen ikke var hendes Mand, stod hun dog 

 ikke et eneste Oieblik i den Formening, at det var noget 

 Overnaturligt, men var snart enig med sig scilv, at det 

 maatte være en Øienforblændelse eller et optisk lledrag. 

 Saasnart denne Overbevisning var bleven fast i hendes 

 Sjæl, erindrede hun sig et Expcriment, som Urewster 



