28 



tidligere i en Samtale med liende havde anbefalet hende 

 at gjore i paakommende Tilfælde af denne Art, nemlig 

 ved et Tnk paa det ene eller paa begge Oinene at for- 

 søge at fordobble den sete Gjenstand, idet den da kun vil 

 vise sig dobbelt i det Tilfælde , at den virkelig existerer 

 udenfor Uiet, i modsat Fald derimod vedblive at \ære 

 enkelt. Men forend hun var i Stand til at faae dette 

 udfort med tilstrækkelig Tydelighed, havde Skikkelsen 

 trukket sig tilbage til Vinduet, hvor den forsvandt. Hun 

 fulgte oieblikkelig efter den, rystede Gardinerne og un- 

 dersogte Vinduet, da Indtrykket havde været saa tydeligt 

 og kraftigt, at hun næppe ret kunde overtale sig selv til 

 at troe, at det ikke var Virkelighed. Imidlertid, da hun 

 fandt , at Skikkelsen ikke var forsvunden paa nogen 

 naturlig Maade, var hun overtydet om, at hun havde seet 

 et Syn af den Art, som hun oftere havde læst og bort 

 om, og hvis naturlige Forklaring altsaa ikke var hende 

 fremmed, hvorfor hun heller ikke fnlte nogen Skræk 

 eller Uro derover. Synet fandt Sted ved hoilys Dag og 

 varede fire eller fem Minutter. Da Skikkelsen stod tæt ved 

 hende, skjulte den de virkelige Gjenstande bagved sig, 

 og Synet var fuldt saa levende som Virkeligheden selv. 

 3. I de to anførte Tilfælde var Mrs. A. alene; men 

 da det næste Syn viste sig for hende, var hendes .Mand 

 tilstede. Dette fandt Sted den 4de Jan. 1831. Omtrent 

 Kl. 10 om Aftenen, da de begge sad i Dagligstuen, tog 

 Mr. A. Ildrageren for at rage op i Ilden, og da han var 

 i Færd med at gjøre dette, raabte iMrs. A.: »Aa, der har 

 vi faaet Katten ind i Stuen!« — »Hvor?« spurgte han. 

 — »Aa, der paa Tæppet mellem Dig og Kulkassen.« 

 Mr. A., som endnu havde Ildrageren i llaanden, svingede 

 den hen i den nævnte Uetning; — »Tag Dig i Agt, Du 



