42 



Spids svæver frit i Atlanterliavet. Om Sommeren, naar 

 Solen opvarmer den nordlige Deel af Atlanterhavet, kunne 

 dettes varmere og lettere Vande ikke modstaae Trykket 

 af den stærke Strøm, og den svinger derfor Nordpaa, saa 

 at dens Nordgrændse, Syd for Cap Race paa Nyfoundland, 

 ligger under den 45 — 46de Bredegrad ; om Vinteren 

 presse derimod de kolde og tunge Vande i Nordatlanter- 

 havet som en Muur mod den, den svinger derfor Sydpaa, 

 og dens Nordrand ligger da sammesteds under den 40- 

 4 Ide Bredegrad. 



Nyere Undersøgelser over Golfstrømmens Varme i 

 forskjellig Dybde have godtgjort, at den ikke naaer Hav- 

 bmiden, men hviler paa et Underlag af koldt Vand, der 

 skyder sig ind mellem den og Bunden. Berørte den den 

 faste Jord paa hele sin Længde, vilde den paa Grund af 

 Jordens større Varmeledningsevne tabe langt mere Varme 

 paa sinVei mod Nord; ligesom indpakket i slette Varme- 

 ledere (Vand og Luft) fører den nu derimod et tropisk 

 Havs varme Vand uden betydeligt Tab til nordlige Breder. 

 Imidlertid er det naturligt, at det kolde og varme Vand 

 stræbe efter at komme i Ligevægt, uagtet det kun kan 

 skee ufuldstændigt paa Grund af Strømmens Hastighed, 

 og paa denne Bestræbelse beroer en Eiendommclighed 

 ved Golfstrømmen, som først er bleven iagttaget af den 

 amerikanske Coast-Survey. Baand af koldt Vand strække 

 sig gjennem Golfstrømmen parallelt med dens lletning og 

 dele den i flere Belter af varmt Vand mod mellemlig- 

 gende Koldvandsstriber. Selv indtil en Dybde af i^OOO 

 Fod har man iagttaget denne Afvoxling, og det er rime- 

 ligt at antage, at det er det kolde Vand paa Bunden, der 

 presser sig op paa forskjelligc Steder for at sætte sig i 

 Ligevægt med den varme Strøm. 



