\eret paa et Thermometer, som var ophængt frit i Luften. 

 Paa Sletten ved Foden af Bjerget angav derimod det 

 Thermometer, som var nedsænket i samme Dybde under 

 Jordoverfladen , stedse en lavere Temperatur end det, som 

 var ophængt i Luften. Aarsagen til denne Jordbundens 

 stærkere Opvarming paa Bjergene, som i Forening med 

 det kraftigere Sollys og den vedvarende Fugtighed frem- 

 bringer de rene og livlige Farver hos Alpeplanterne, er let 

 forklarlig. Solstraalerne afgive nemlig under deres Gjennera- 

 gang gjennem Luften en Deel af deres Varme til denne, 

 og det desto mere, jo tættere Luften er. De Solstraaler, 

 som trælle Bjergsiden, virke langt mere opvarmende end 

 de, som træffe den ved Foden af Bjerget liggende Slette, 

 fordi disse sidste maae gjennemløbe de nedre, langt tættere 

 Luftlag, til hvilke de afgive saa megen Varme. 



Foruden ved sin Varme virker Jordbunden ved sine 

 øvrige physiske Egenskaber, Fastheden, den større eller 

 mindre Porositet o. s. v. Om det er disse, et Jordlags 

 physiske Egenskaber, som alene bestemme, hvilke Planter 

 der kunne voxe og trives deri, eller om der tillige eller 

 udelukkende maa tages Hensyn til Jordens chemiske 

 Sammensætning, det er et Spørgsmaal, som i den nyere 

 Tid har deelt Botanikerne og Agronomerne i to modsatte 

 Partier. Vi kunne imidlertid ikke her indlade os paa 

 dette Stridsspørgsmaal, som vilde føre os for meget ind 

 i Enkeltheder. 



Nogle Planter er der imidlertid, hvis Voxesteder ene 

 bestemmes ved Jordbundens chemiske Beskaffenhed, nemlig 

 Kyst- og Ilavplanterne , som stedse fordre en med Salt- 

 vand gjennemtrukken Jordbund. 



Vi have nu lært at kjende de Love, som bestemme 

 Planternes geographiske Fordeling paa Jorden, og skulle 



