48 



Azorerne, Irland, Skotland og dets Øer, Norge og Island*). 

 Først maae vi da fremhæve, at man ikke sjeldent har 

 seet Folk, der utvivlsomt vare Nordamerikanere og sand- 

 synligviis Eskimoer, ankomme til disse Kyster. Da Q. 

 iNletellus Geler — saaledes berettes efter Cornelius Nepos 

 af Pomponius Mela og Plinius — var Proconsul i Gallien, 

 strandede nogle morktfarvede Mennesker ved de tydske 

 Kyster, der af en af Bojernes eller Svevernes Konger 

 bleve forærede til Proconsulen, og under Ottoerne og 

 Frederik Rødskjæg saae man atter nogle af disse saa- 

 kaldte Indiere. Liig af en egen Menneskerace med brede 

 Ansigter, Stammer af ubekjendte Naaletræer, Bambusrør 

 og kunstigt udskaarne Træstykker, der dreve i Land paa 

 de azoriske Øer, bestyrkede Golumbus's Formodning om, 

 at asiatiske Lande og Øer laae ikke fjernt mod Vest. 



Cardinal Bembo beretter i sin »Venedigs Historie«, 

 at en lille Baad med syv Mennesker af fremmed Ud- 

 seende i Aaret 1508 blev capret af en Franskmand under 

 engelsk Kyst. Beskrivelsen af dem passer paa Eski- 

 moerne; deres Klæder vare sammensyede af Fiskehuder, 

 de aade raat Kjod og drak Blod, som vi drikke Viin, 

 men Ingen forstod et Ord af deres Sprog. De sex dode 

 inden de kom i Land, den syvende blev ført til Orleans 

 og fremstillet for den franske Konge. Wallace fortæller 

 i sin Beskrivelse af Ørkenøerne, at man i Aaret 1682 

 havde seet en Grønlænder i en Baad ved Sydspidsen af 

 Øen Eda, men at det ikke var lykkedes at faae fat paa 

 liam, at en anden allerede i Aaret 1684 viste sig ved 



*J .Sce Hiimbnidl: Ansichten der Natur Ister B. 197— 201. 3te Ausf:. 

 <>•; Gumpri'chl: Zeitsrhrift fiiv ,'ill'.'("mcin(' Krdkundc ^Icr B. 

 4119-433. 



