49 



Øen Westram, at der i Kirken paa Øen Burra hang en 

 Eskimo-Baad, som Havet havde kastet i Land, og at Be- 

 boerne kaldte disse fremmede Mennesker for Finmænd. 

 Siden den Tid har man ikke truffet Eskimoer ved Euro- 

 pas Kyster, »men det er ogsaa rimeligt nok,« siger Hum- 

 boldt, »at de tidligere vare hyppigere end nu, eftersom vi 

 vide af Rasks og Finn Magnussens Undersøgelser, at 

 denne Menneskestamme i det 10de og Ilte Aarhundrede 

 var udbredt i stor Mængde under Navnet » Skrælinger « 

 fra Labrador mod Syd til Gode Vinland, det vil sige, til 

 Kysten af Massachusetts og Connecticut.« 



De første Efterretninger om Drivprodukter af Plante- 

 riget flndes maaskee i Peder Clausens Norges Beskrivelse 

 (1632) og Lucas Debes's Faeroa reserrata (1673). I 

 den første omtales en lille Steen, der svømmer ved 

 Strandbredden, har Form som et Hjerte eller en Nyre 

 og kaldes af Beboerne Vette-Nyre, og i den sidste til- 

 føies, at den er kastaniebruun, har en sød, fast Kjerne, 

 og at den efter kyndige Personers Forsikkriug egenlig er 

 en molukkisk Bønne. Omtrent samtidig med dem be- 

 skrev Rob. Sibbald i Edinburg Molukkabønner og indiske 

 Nødder som Produkter af Havet ved Skotlands Kyster, og 

 den ældre og yngre Wallace lignende fra Ørkenøerne. Den 

 engelske Botaniker Sloane underkastede disse Frugter en 

 omhyggelig Undersøgelse og paaviste, at de hidrørte fra 

 tropiske Bæileplanter, der deels vare fælleds for Ost- og 

 Vestindien, deels særegne for det tropiske Amerika, uden 

 dog at kunne angive, hvorledes de bragtes til Europas 

 Kyster. Det var forbeholdt den høit fortjente Naturforsker 

 Thomas Pennant at udtale (i sit Værk om Skotland og 

 Hebriderne, der udkom 1722), at Frugterne af tre ved 

 Jamaica's stelle Flodbredder voxcnde IJælleplanter, Mimosu 



4 



