53 



Bredder. Stod Vandet i den mexikanske Havbngt IdO 

 Fod liøiere end i det udenfor liggende Hav, en Formod- 

 ning, hvorfor der ingen Erfaringer haves, men hvorimod 

 al Fornuft taler, raaatte Golfstrommen skyde sig som en 

 Vandryg hen over Havets Overflade , ikke uliig de Land- 

 rygge, der lobe Hundreder af Mile hen over Fastlandenes 

 store Sletter, og dens Høide maatte ved Udtrædelsen i 

 Atlanterhavet være henved 100 Fod over Havet og aftage 

 jevnt, skjøndt hurtigt, indtil den sank ned til dets Over- 

 flade i Egnen om Azorerne. At dette ikke er Tilfældet, 

 behøve vi neppe at tilfoie. Hertil kommer endelig, at vi 

 kjende andre Strømme end Golfstrømmen, der flndes 

 udenfor Passatvindenes Belte, bevæge sig uafhængigt af 

 de herskende Vinde, ja tildeels endog ere undersøiske 

 og altsaa aldeles unddragne Vindenes Omraade. Saaledes 

 gaaer der en Polarstrom fra Bafflnsbugten mod Syd langs 

 Amerikas Østkyst, som vi allerede før have nævnet som 

 en Strøm, der møder Golfstrømmen og kniber sig ind 

 mellem den og Fastlandet. Den gaaer uden Passatvind, 

 ja Vindene ere den endogsaa imod, og den bevæger sig 

 tiltrods for Theorien om den høie Vandstand i den mexi- 

 kanske Havbugt op ad Bakken til Sydspidsen af Florida. 

 Vi kunne altsaa ikke blive staaende ved den Frank- 

 linske Forklaring, men maae søge en mere almindelig 

 virkende Aarsag. Følge vi Golfstrømmen tilbage forbi 

 (lens Udspring gjennem det mexikanske og caraibiske Hav, 

 finde vi, at den egenlig kun er en Fortsættelse af den 

 store Æqvatorialstrøm, der sætter tvers over Atlanterhavet 

 og deler sig ved Brasiliens Kyst efter først at have sendt 

 en Arm i Nordvest ind i Golfo de las Damas, der er- 

 statter det Vandtab, dette Hav lider ved den stærke For- 

 daiiipniiig. Heller ikke denne Strøm kunne vi tilskrive 



