54 



Passaten, skjøndt Nordost- og Sydostpassaten rigtignok 

 ved deres Sammenstød maae frembringe en øst - vestlig 

 Strømning, thi Æqvatorialstrømmen begynder i Dybden 

 af den guineiske Havbugt udenfor Passaternes Omraade, 

 og den er ikke blot en Dybvands- men ogsaa en Kold- 

 vandsstrøm, hvis Vand altid er 1 — 2 Grader under det 

 omgivende Havs, og forraadcr saaledes tydeligt sin Op- 

 rindelse fra høiere Breder. Virkelig finde vi ogsaa, at 

 den kun er en Fortsættelse af en Strøm, der kommer 

 op fra Afrikas Sydspidse ; men denne kunne vi atter følge 

 tilbage gjennem det indiske Hav til det stille Ocean, hvor 

 den store Æqvatorialstrøm, Verdenshavenes største Strøm, 

 sætter mellem 25° n. Brede og 25° s. Brede fra Ame- 

 rikas veslige Kyst over mod Nyholland. 



Havet har altsaa sit Kredsløb; fra dets store Æqva- 

 torialaarer strømmer Vandet til dets Qerneste Lemmer og 

 vender atter tilbage ad andre Veie, og disse Strømninger 

 ere af ligesaa stor Betydning for den nuværende Tingenes 

 Orden, som Blodomløbet er det for den enkelte Orga- 

 nismes Bestaaen. Istedetfor Spørgsmaalet: »Hvorledes 

 opstaaer Golfstrømmen?« hedder det derfor nu: »Hvad 

 fremkalder Havets evige Strømninger i bestemt udprægede 

 Baner?« 



Lad os et Øieblik forestille os, at hele Jordens 

 Overflade var bedækket med et Ferskvandshav , at ingen 

 Solvarme virkede paa dette Hav, og at Jorden selv ingen 

 Omdreining havde. Der vilde da være fuldkommen Ro, 

 fordi der var fuldkommen Ligevægt. Men tænke vi os 

 nu den hele Vandmasse mellem Vendekredsene forvandlet 

 til Olie indtil en Dybde af f. Ex. 100 Favne, er der strax 

 bragt Forstyrrelse tilveie, thi Olie er meget lettere end 

 Vand, og Strømninger ville beg>Tide. Fra begge Sider 



