56 



i de Verdenshave, der strække sig fra Pol til Pol, saa- 

 længe der er en virkende Aarsag tilstede, som forstyrrer 

 Ligevægten i Havet under Troperne og omkring Polerne. 

 Denne virkende Aarsag er Solvarmen, der opheder Havene 

 mellem Vendekredsene stærkere, hvorved Vandet bliver 

 lettere og flyder af mod Nord, medens det koldere og 

 tungere Vand strømmer ti! og indtager dets Plads. Disse 

 Strømninger vilde imidlertid være svagere og af ringere 

 Betydning, hvis de ikke understøttedes ved særegne For- 

 hold, der deels beroe paa Vandets Egenskaber i Almin- 

 delighed , deels paa Havvandets særegne Beskaffenhed. 

 Ved Opvarming fordamper Vand nemlig, og det desto 

 stærkere, jo større Varmen er. Ved det indiske Havs Kyster, 

 hvor man har anstillet omhyggelige Maalinger, fordamper 

 daglig I Tommer Vand; antage vi med Maury, at For- 

 dampningen i Passatregionen i Atlanterhavet kun er 

 \ Tomme , giver dette dog en aarlig Forsvinden af et 

 Vandlag af 15 Fods Tykkelse. Kun en Deel af denne 

 Vandmængde falder atter som Regn ned over Tropeegnen ; 

 et aarligt Overskud fores gjennem de øverste Luftlag til 

 høiere Breder, hvor det som Taage, Regn, Snee eller 

 lis gjengives Havet. Tropehavene skjænke altsaa Polar- 

 havene aarlige Nedslag, som de faae tilbage i Form af 

 Havstrømme. 



Men Havvandet er salt; det indeholder i Gjennem- 

 snit 3i pCt. faste Dele i opløst Tilstand, der bhve tilbage 

 ved Vandets Fordunstning. Maury beregner, at den Salt- 

 mængde, der bliver tilbage ved Fordampning af Havvand 

 i Atlanterhavets Nordostpassatregion, vilde være tilstræk- 

 kelig til at dække de britiske Øer med et 14 Fod tykt 

 Lag. Denne Saltmængde opløses bestandig af det dybere 

 liggende Vand , som derved faaer en større Tyngde, 



