99 



Havet. Floden slynger sig i mange Bugtninger gjennera 

 dette snævre Pas (Bogwalk, Bocagua o: en Sluse), der 

 har en Længde af en Mil og paa begge Sider er omgiven 

 af steile Skrænter. Snart er det saa snævert, at Veien 

 gaaer igjennem Floden, som gjentagne Gange krydses, 

 snart udvider det sig, og Floden er opfyldt med smaa 

 Klippeholme, af hvilke nogle rage nøgne og mørke iveiret, 

 medens andre ere prydede med den yndige, nedhængende 

 Bambus. Hvor Bjergskrænterne hæve sig mindre brat, 

 voxe kjæmpestore Cedertræer, og Klipperne ere bedæk- 

 kede med Bregner, Orchideer, Tillandsier og Gesneria 

 acaulis. Et lille, isoleret Kalkbjerg, som paa den vest- 

 lige Side hæver sig steilt iveiret til en Høide af 5 — 

 600 Fod og bærer Navn af Gibraltar, er fra Foden til 

 Toppen bedækket med en Skov af Viftepalmer (Thrinav 

 parviflora) og frembyder i Regntiden et imposant Skue, 

 naar Strømme af Vand styrte ned mellem Palmerne, der 

 voxe ligesom paa Terrasser, saa at Kronen af de lavere 

 berører Foden af dem, som staae over disse. 



Naar mange Maaneders Tørke har givet hele den lavere 

 Deel af Landet et tørt og vissent Anstrøg, træde Floddalene, 

 hvor Plantevæxten vedligeholder sin Yppighed, frem som 

 et mørkegrønt Bælte, der slynger sig fra Bjergene ned til 

 Havet. I de dybe og snævre Dale voxe de anselige Skov- 

 træer undertiden saa tæt, at næsten intet Lys kan trænge 

 igjennem. Fra Veiene, som gaae langs med den steile 

 Skraaning, seer man ned paa en sammenhængende Blad- 

 masse af de mørkegrønne Trætoppe. Iløitidelig Stilhed 

 hersker paa saadanne Steder; den ensformige, sagte Ris- 

 len af Floderne, dybt nede i Bunden, afbrydes kun af 

 Regnfiiglens hæse Skrig eller de uhyggelige klagende 



r 



