117 



Morgenen drager hele Familien op i Bjergskoven med 

 deres Æsel, som bærer de store Hammere og Spaderne. 

 Hele Dagen kan man da høre Lyden af Hammerslagene, 

 hvormed Klippeblokkene sønderslaaes til Stene, der an- 

 vendes til at støtte de smaa Terrasser. Paa den bare 

 Klippe vilde Cassis ikke voxe, derfor maa man bringe lidt 

 Jord, som samles i Klipperifterne og i Kløfterne, op paa 

 Terrassen; denne er i Almindelighed kun 5 Fod bred, og 

 Træerne ere plantede i en Afstand af omtyent 8 Fod fra hver- 

 andre. — Hvor Cassis ikke afkappes, udvoxer den til et Træ, 

 der er saa høit som et af vore almindelige Frugttræer; 

 men, hvor den dyrkes som Parfumeplante, afskjæres den 

 i Reglen tæt over Jorden, hvorpaa der fremskyde bue- 

 formige Grene , fra hvis Bladhjørner de smaa Blomster- 

 stande udgaae. Træet har saaledes Noget tilfælles med 

 Bukketorn og med Fuchsia, saaledes at det er noget min- 

 dre end den første og noget større end den sidste. Par- 

 fumen i Blomsten udtrækkes ved Maceration; selve 

 Essentsen eller Olien er nemlig endnu aldrig bleven frem- 

 stillet. Olivenolien saavelsom andre Fidtarler have i høi 

 Grad Evne til at trække Blomstens flygtige Olier til sig, 

 hvorved de blive parfumerede, hvorimod Blomsterne blive 

 aldeles lugteløse, idet de nemlig have afgivet deres 

 vellugtende Bestanddele. Den derved erholdte Pomade 

 sies igjennem et Stykke Tøi for at befries fra de udtrukne 

 Blomster, og hermed bliver man ved, indtil Pomaden har 

 faaet den nødvendige Styrke. Af Pomaden udtrækkes 

 med Viinaand Cassisextrakten ; der behøves til (i Pund 

 Pomade en Gallon (5 Potter) Vinaand; dette henstaaer 

 en Maaned i Solvarmen, og Extracten har da en prægtig 

 grøn Farve og aldeles samme Lugt som Cassisblomsleu. 



