133 



bringer en almindelig Dronning ind i et Bistade af italiensk 

 Race*). 



Enhver vil tilstaae , at dette Beviis er afgjørende. 

 Det har ogsaa vakt Naturforskernes Opmærksomhed, og 

 følgende dets Spor have de søgt at gjøre det end mere 

 fuldstændigt. Jeg skal her anføre Resultatet af de Under- 

 søgelser, som ere gjorte af den berømte Professor i 

 Zoologien v. Siebold; men jeg maa forudskikke nogle 

 Bemærkninger, for at disse Undersøgelser kunne forstaaes 

 af dem, som ere ubekjendte med visse Forhold. 



I enhver mandlig Befrugtningsvædske (Sperma) op- 

 dages ved Hjælp af Mikroskopet en Mængde smaae Sæddyr 

 eller Sædflm (Spermatozoider), som vise Hvlige Bevægelser 

 og maae betragtes som det egentlige befrugtende Stof. 

 Disse flndes altsaa ogsaa i Dronens Sæd og efter Parringen 

 i Dronningens Sædbeholder. Skjøndt indesluttede i en 

 meget lille Draabe er deres Antal saa stort, at de kunne 

 anslaaes til Millioner, og under Mikroskopet frembyde de 

 et Syn, som kan sammenlignes med en for Vinden bøl- 

 gende Rugmark. Man kan heraf slutte, hvor overordentlig 

 smaae de maae være, og at Undersøgelsen derfor maa 

 blive meget vanskelig. 



Paa Bi -Ægget som overhovedet vel paa alle Insekt- 

 Æg Ondes mikroskopiske Aabninger, Mikropylc kaldet, 

 som have den Bestemmelse at tjene til Gjennemgang for 

 Sæddyrene, af hvilke dog eet eneste maa ansees for til- 

 strækkeligt til Befrugtningen. Denne foregaaer nemlig, 

 naar Sæddyret gjennem Mikropylen trænger ind til Ægge- 



*) Ved disse Forseg har dog en enkelt Gana viist sig en Uovereens- 

 sieiiitnclse, livniM'd det iiiiidlcriid ikke har >;iTei vjinskelinl al 

 paapege Sarids)iiiif;ticden af en ije;;,iii<'t Keillaiielse. Man læse: 

 Sicbolds rarthenogcnesis Pag. 95 o. s. v. 



