178 



til selv at iagttage Søen. Med Piker Bruun, en sjelden 

 koldblodig IMaud med et sikkert Øie for Bedommelsen af 

 Maalforhold, begav jeg mig, forsynet med en lang Stok til 

 Støtte imod Blæsten, ud paa det meest udsatte Punkt af 

 Digerne ved Husum, hvor Diget tillige lober ud i en af- 

 rundet Spids, saa at jeg kunde see Soen falde ind imod 

 Diget under enhver Vinkel. Stormen var som bekjendt 

 stærkere end nogen i Mands Minde, og uagtet al tænke- 

 lig Anstrængelse anvendtes, naaede vi først efter H Times 

 Kamp imod Vinden ud til det bestemte Sted. Diget var 

 14 Fod høit over dagligt Høivande, omtrent 20 Fod hoiere 

 end Grunden udenfor og indenfor; netop som vi vare 

 komne heelt ud, slog Vandet første Gang over Diget 8 

 a 10 Tommer hoit, saa at vi trak os tilbage til et min- 

 dre udsat Sted tæt ved , hvor vi kunde iagttage Alt. Det 

 var klart Maaneskin; i en halv Time forblev Veiret og 

 Vandhøiden uforandret; der var eet Sted tæt ved, aldeles 

 frit for Bnlgeslag, hvor den sande Vandstand blev mærket, 

 og jeg havde Miialet for Bølgeslagets Høide derved, at 

 Digel var af forskjellig Høide paa forskjellige Steder, saa 

 at Stederne, hvor Vandet gik over, noie angav mig Bol- 

 gens Høide. 



Den fulde runde Bølgeryg fandt jeg saaledes kun 

 ubetydeligt over 3 Fod høiere end den sande Vandhoide; 

 »die thurmhohen Wellen« vare altsaa 6 Fod høie ! Der 

 er bleven sagt, at Vandet under en Stormflod forme- 

 lig kogte; men Bolgen var saa lang, at det tog circa 10 

 Secunder for et Bølgebjerg at komme over Diget paa det 

 Sted, hvor det faldt lodret ind, og Bolgens hele H'nde 

 var paa det nærmeste ^ af Vandets Dybde udenfor Di- 

 get. At der ikke er noget overordentligt ved Storm- 

 floderne her paa Kysten, er saaledes aldeles klart, men 



