197 



Høide , og kun herved kan man forklare sig, hvorledes 

 det er muligt, at disse Planter, om de ogsaa staae nok 

 saa tæt sammen, dog med den største Regelmæssighed 

 kunne udsende alle deres horizontale Sideskud ; thi disse 

 maatte ufeilharlig, naar de udvikledes samtidig med den 

 hurtig opskydende Stamme, ved de mange omgivende 

 Stammer og Grene blive enten afbrukne eller hæmmede 

 i deres Væxt, men kunne derimod, naar Stammen først 

 er skudt iveiret, let bane sig Vel i horizontal Retning. 



Slyngplanterne danne paa mange Steder et tæt sam- 

 menhængende Væv, som næsten ganske skjuler Træerne; 

 forneden seer man kun en forvirret Masse af snoede og 

 bugtede Stængler, foroven en broget Blanding af Blade og 

 Blomster, hvor det er vanskeligt at sondre de forskjellige 

 Planter fra hverandre. Jamaica-Vedbenden (Marcgravia 

 umbellata) udmærker sig blandt disse ved et saa vexlende 

 Udseende baade af Blade og Blomster, at man i den ofte 

 troer at see flere Planter. Stængelen klaltrer til Toppen 

 af de hoieste Træer, som den undertiden beklæder i saa- 

 dan Mængde, at de dræbes, ved Hæfterødder, som udgaae 

 i^'g- 8. i Bundter fra Grunden af smaa 



næsten kredsrunde Blade med 

 Kjertier i Randen. De fra Top- 

 pen nedliæ.ngende frit svævende 

 Grene have større og allange 

 Blade uden Kjertier og bære i 

 Enden Blomsterskjerme. 1 disse 

 have de yderste Blomsterstilke 

 frugtbare Blomster, hvis Kron- 

 blade ere sammenvoxne i en 

 Marcgravia. Hætte, som snart falder af, medens 



de indre bære Blomster, som ere omdannede til kølleformede 



•/••» 



