•239 



glødhede til deres Antændelse og altsaa af de ovenfor 

 udviklede Grunde ikke kunne antændes og forbrænde i 

 Legemet uden ved Hjælp af ydre Ild. 



Andre antoge, at Legemet i en eller anden sygelig 

 Tilstand kunde blive fyldt med brændbare Stoffer og der- 

 ved opnaae en større Brændbarhed, end det har i normal 

 Tilstand , idet hine ligesom meddelte det noget af deres 

 overflødige Brændbarhed. 



Nogle mente saaledes, at Alkoholen selv, naar den 

 indførtes i Legemet i stor Mængde, skulde kunne gjennem- 

 trænge og fylde det ligesom en Svaoip, og naar det da 

 blev udsat for Paavirkning af Ild, skulde det antændes og 

 brænde som en Spirituslampe. Men en stor Mængde 

 Forsøg paa Dyr og Mennesker af Magendie, Ray er, 

 Orfila og navnlig af Bouchardat og Sandras bevise, 

 at selv meget betydelige Kvantiteter Alkohol langtfra at 

 kunne ophobes paa ovenanførte Maade i den levende Or- 

 ganisme i en paafaldende kort Tid sporløst forsvinde af 

 den gjennem Blodløbet og Aandedrættet i Form af Kul- 

 syre og Vanddampe; og selv om dette ikke var Tilfældet, 

 hvorledes skulde man da kunne tænke sig" Vinaand saaledes 

 ophobet i det levende Legeme uden her saavel selv at 

 undergaae meget betydelige Forandringer, hvorved den 

 vilde miste sin Brændbarhed, som ogsaa at afstedkomme 

 saa store Forstyrrelser i hele Livsprocessen (ved at coagu- 

 lere Vædskerne, standse Blodlobet osv.), at denne maatte 

 aldeles ophore? Og dog paastaae Mænd, hvis Vidnes- 

 byrd vi ikke tør forkaste , at de ofte ved al obducere 

 Ligene af Drankere have fundet disse aldeles gjennem- 

 trængte af Alkoiiol, ja en fransk Læge ved Navn Noel 

 siger endog, at han har kunnet antænde de af en saadan 

 Persons Hjerne udviklede Vinaanddampe ved at nærme 



