244 



fyldt Stumper af menneskelige Lig med forskjellige brænd- 

 bare Vædsker (Alkohol. Æther, Terpentinolie) og Gasarter 

 ved at lade dem henligge deri i flere Maaneder og der- 

 paa forsøgt at antænde dem ; de brændbare Stoffer brændte 

 vel paa Overfladen af Stykkerne, hvor Luften kunde komme 

 til, men disse selv angrebes aldeles ikke. Bischoff ind- 

 sprøjtede 92gradig Vinaand i alle Pulsaaarerne paa en 

 død Hund og forsøgte nu forgjæves at antænde den ved 

 at lægge den paa glødende Kul; den sydede og forkul- 

 ledes vel paa Overfladen, saalænge den laa paa ilden, men 

 saasnart han bortfjernede den fra denne, holdt den op 

 at brænde. Selv de ovenfor anførte Iagttagelser (pp. 239 

 og 241), som skulde bevise Muligheden af Legemets Selvfor- 

 brænding ved Tilstedeværelsen af brændbare Stoffer indeni 

 det, kunne vi benytte som Bevis derimod, thi det berettes 

 vel, at de af Ligene udstrømmende Vinaanddampe og Gasarter 

 lode sig antænde og brændte, men at Ligene selv an- 

 tændtes og brændte, omtales ikke, og det vilde man dog 

 vist ikke have glemt at udbasune, hvis det virkelig havde 

 været Tilfældet. Endelig maa jo den daglige Erfaring 

 vise os, at Sammenligningen mellem det med Alkohol fyldte 

 Legemes Forbrænding og Forbrændingen i en Spiritus- 

 lampe er aldeles falsk, thi Vægen i denne, der jo her 

 vilde være repræsenteret af Legemets Væv, brænder som 

 bekjendt ikke under Alkoholens Forbrænding. 



Skulde det menneskelige Legeme paa nogen Maade 

 kunne blive saa brændbart, at det kunde forbrænde selv- 

 stændigt uden Medvirkning af Ild udenfra, maatte det, 

 som vi alt have antydet, ene og alene være derved, at 

 dets Vandmængde som Aarsag til dets Tungforbrændelig- 

 hed først bori fjernedes. Ogsaa dette have nogle troet en 

 eller anden sygelig Proces istand til at bevirke, ligesaa- 



