261 



kalde dem Følehorn er imidlertid ikke meget passende; thi 

 er der end Insekter, som virkelig føle sig for med disse 

 Redskaber, saa hører Oidenborren dog ikke til dem; ved at 

 betragte dem under Mikroskopet, flnder man dem derimod 

 tæt besatte med fine Gruber, hvis Bund dannes af en blod 

 Hild, og der er ingen Tvivl om, at de ere Lugtered- 

 skaber. — Lugt og Syn har Oidenborren altsaa, men kan 

 den hore? Et Øre har man mærkelig nok hidtil hverken 

 kunnet paavise med Sikkerhed hos Oidenborren eller hos 

 noget andet Insekt. 



Følehornenes mærkelige Form er forresten ikke sær- 

 egen for Oidenborren; tvertimod den findes hos den hele 

 Familie, hvortil Oidenborren hører, den saakaldte Skarn- 

 basse familie, flertil hører vor velbekjendte sorteblaa 

 Torbist (Geotrupes stercorarius) , som vi træffe flyvende 

 eller krybende paa Landeveien om Aftenen eller beskjæf- 

 tiget med at anbringe sine Æg i Ko- og Hesteskarn, 

 hvori deus Unger skulle tilbringe deres Larveliv; de be- 

 rømte Pille biller (Ateuchus), der lægge deres Æg i smaae 

 Kugler af Gødning, som de med Bagbenene trille ned i 

 Huller og Sprækker i Jorden; den smukke metalgrønne 

 glindsende Guldbasse (Cetonia aurata) træffes paa Blom- 

 ster og bliver ofte forvexlet med den spanske Flue, der 

 dog er meget længere og smallere og har lange tynde 

 Følehorn; dens Larve træffes ofte i Myretuer*). Fremdeles 

 Eghjorten, et af vore anseligste Insekter, udmærket ved 

 sin Størrelse og vod Hannens lange og mægtige Kind- 

 bakker; Hannerne kæmpe heftigt med hinanden om Hun- 

 nerne ligesom Hjortene, med hvis Horn man har sammen- 



*) na den lijzncr Oldenborrclarverne en Deel, linvc Myrerne uden 

 (iiiiiKl fiiaet Skyld for ul liusc og pliie Oldciibnnclai verne om 

 Vinteren. 



