262 



lignet deres Kindbakker; Larven lever i trøsket Egetræ. 

 Endelig de kæmpestore tropiske Arter med de eiendom- 

 melige Udvæxter fra Hovedet og Brystet, der have faaet 

 Navn af Herkulesbiller, Aktæon osv. Afrika er især 

 rigt paa Skarnbasser, hvis Larver flnde Ly og Føde i de 

 talrige Hovpattedyrs Gødning. Den store Lighed, som 

 der er mellem Larverne af alle disse Slægter, er ogsaa 

 et væsenligt Familietræk. De ligne alle Oldenborrelarven, 

 og det er derfor ikke let at kjende dem fra hinanden. 



De Larver, som leve i Gødning, Svampe og lignende 

 hurtigt forraadnende Gjenstande, maae naturligvis tilende- 

 bringe deres Udvikling meget hurtigt for ikke pludselig 

 at være uden Ly og uden Føde. Oldenborrens Udvikling er 

 derimod overmaade langsom. Strax efter at Oldenborrerne 

 ere komne frem i de varme Foraarsdage, begynder Parrin- 

 gen*). Naar den er forbi, have Hannerne udtømt deres 

 Kræfter og udspilt deres Rolle; de døe snart, hvis de 

 ikke forinden blive et Bytte for deres mange Fjender. 

 Hunnerne derimod skulle først anbringe deres Æg paa 

 rette Sted, inden de afslutte deres jordiske Bane; den 

 vilde kun være kort, hvis den var indskrænket til Livet 

 som Oldenborre alene, men tage vi de tidligere Livstil- 

 stande med, bliver den langvarigere end de fleste andre 

 Insekters. Paa et fleeraarigt Ophold i Mulm og Mørke, i 

 den kolde Jord følger et kort og muntert Liv mellem de 

 grønne Blade, i Solskinnet, i Luften; det ender med Til- 

 fredsstillelsen af Forplantningsdriften , som paa een Gang 

 er Dyrelivets Maal og høieste Nydelse, men dermed er 

 det ogsaa forbi; de skulle aldrig see den Yngel, som de 



*J De lo Kjen kunne kjendes fra hinanden derved, at Hunnerne 

 ere tykkere bredere cg mere tykbugede, Bagbenene kortere og 

 Bladvifien i Knden af Folehornene mindre end hos Hannerne. 



J 



