269 



thi da leve de, som det synes, meest af raadne halv op- 

 løste Plantedele eller af den i Jorden indblandede Gød- 

 ning, hvorfor Oldeuborrerne ogsaa allerhelst lægge deres 

 Æg i gødet Jord. Det er først i 3die og 4de Aar, at de 

 egenUg gjøre Skade ; da er ingen Planterod dem for haard, 

 de gnave den af lige til dens Udspring. De angrebne 

 Planter blive blege og faae et sygeligt Udseende og falde 

 tilsidst om; griber man ned under en saadan Plante, faaer 

 man let fat paa Røveren. I Haverne angribe de Salat. 

 Kaal, Ærter, Jordbær, Svibelplanter, paa Markerne Korn, 

 Hamp, Raps, Kløver, Runkelroer, Kartoffler og Græsrødder. 

 Ofte har man fundet Grønsværet saa undermineret af dero, 

 at Foden sank i ved hvert Trin , og at man kunde samle 

 over et Dusin Larver paa hver Kvadratfod. Unge Træer 

 gaaer det ikke bedre; undertiden har man kunnet samle 

 en heel Spand fuld af Oldenborrelarver ved Roden af et 

 ungt Træ, og hele Fyrre- og Egeplantager ere blevne 

 ødelagte af dem. 



Der er mange Dyr, som vilde være Mennesket til 

 meget Besvær, eller som ved at tilfredsstille deres egne 

 Fornødenheder vilde gribe saaledes ind i andre Væseners 

 Existens, at Naturens Physionomi vilde blive aldeles for- 

 andret, hvis de uhindret fik Lov til at leve, forplante sig 

 og æde, det ene Kuld efter det andet. Men heldigvis 

 er der andre Dyr, som sørge for, at deres Mængde holdes 

 indenfor de rette Skranker. Hvor vilde ikke Myggene plage 

 08, hvis der ingen Svaler var! hvor ofte har det ikke 

 hævnet sig at udrydde Rævene, naar Markmusene til 

 Gjengæld toge Uvcrliaand ! Saadan gaaer det ogsaa med 

 Oldenborrerne; var Naturen overladt til sig selv, vilde 

 den uden Tvivl holde sig selv i Ligevægt, og Oldenborrens 

 talrige Fjender vilde forhindre de Ødelæggelser, hvormed 



