271 



gæves haabede man, at de store Oversvømmelser, som 

 visse Egne lide af, skulde drukne Oldenborrelarverne; 

 hverken det eller langvarig Tørke dræber dem. Det er 

 derfor langtfra altid, at en meget streng Vinter eller en 

 meget tør Sommer befrier os fra disse Plageaander; sand- 

 synligvis virke saadanne ugunstige Forhold stærkest paa 

 de spæde Larver i deres første Aar, medens de endnu 

 opholde sig høit oppe i Jordskorpen. 



Det eneste virksomme Middel til at forhindre Olden- 

 borrerne fra at tage Overhaand, er at samle dem ind i 

 i den Tid, de sværme. Kun paa denne Maade kan man 

 forhindre dem i at lægge Æg, men ere Æggene først lagte 

 og udklækkede, saa ere Larverne næsten uangribelige. 

 1 Egnen om Qvedlingburg dannede der sig 1836 en For- 

 ening af Landmænd, Gartnere og Forstmænd, som ved 

 Børn og andre ubeskjæftigede Mennesker lod indsamle 

 over 33 MilUoner Oldenborrer med en L'dgift af 3—4 Sgr. 

 for hver Skjæppe. Saa kraftige Forholdsregler maae nød- 

 vendigvis standse dette Onde i en meget betydelig Grad. 

 Til Indsamlingen skal man vælge Morgenstunden, fordi 

 Oldenborrerne da let lade sig ryste af og, saa længe det 

 endnu er koldt, holde sig til de lavere Grene, som man 

 kan naae med en Stok; er det en meget vaad og kold 

 Morgen, sidde de altfor fast, og paa en varm Middag ja- 

 ger man flere op, end man ryster af. Man maa begynde 

 dermed strax, saa snart Oldenborrerne vise sig, og ikke 

 vente, til der er flest af dem, thi saa er der allerede mange, 

 der have lagt Æg, og man maa blive ved saa længe, der 

 er Oldenborrer at see. I Naaleskove er det godt at have 

 enkelte Løvtræer, især Birketræer; thi paa dem samle 

 Oldenborrerne sig, og man kan da let ryste eller plukke 

 dem af. De indsamlede Oldenborrer gjør man bedst i at 

 knuse med IMeiler; do give desuden en god Gødning. 



