294 



Dersom denne Theori skal have noget for sig, kom- 

 mer det an paa at kunne godtgjøre, at Vanddampe nogen- 

 sinde have været eller kunne blive afkjølede under Fryse- 

 punktet uden at blive til lis. Dr. Joh. Muller troede 

 muligen at kunne godtgjore dette ved et Phænomen, han 

 i Aaret 1845 havde iagttaget, men som han dengang 

 ikke videre havde lagt Vægt paa. I Januar faldt der 

 nemlig en Regn, som, uagtet Thermometret efter Dr. 

 Miillers Paastand i flere Dage havde staaet over O", dog 

 bedækkede Jorden med et lislag, som altsaa ikke kunde 

 hidrøre fra, at Jorden var saa stærkt afkjølet, at den ned- 

 faldende Regn derved bragtes til at fryse, hvilket ellers er 

 Grunden til det saakaldte lisslag; ja Dr. MiiUer paastaaer 

 endogsaa, at Parapluier, hentede lige ud fra et varmt Værelse, 

 bleve af Regnen bedækkede med lis. Han antog nu, efter 

 at have modtaget hin Meddelelse fra Vogel, at det muligen 

 kunne hidrøre fra, at Regnen i Virkeligheden havde været 

 afkjølet under 0°, men først var stivnet ved Berøring med 

 Jorden. Dog dette var endnu ikke noget tilfredsstillende 

 Beviis for Vogels Hypothese; navnlig syntes det ikke 

 rimeligt, at dersom Regnen virkelig havde været afkjølet 

 under 0°, den da ikke skulde være bleven til lis under 

 Faldet, som dog maa have frembragt tilstrækkelig Rystelse. 



Dog senere, nemlig i Aaret 1850, blev det fuldkom- 

 iflent beviist, at Regnskyer kunne blive afkjolede under 

 Frysepunktet. I det nævnte Aar den 27de Juli foretog 

 Barral og Biscio i Paris en Luftreise; Klokken 1 om 

 Middagen, just som de havde faael Ballonen fyldt, blev 

 Himlen stærkt overtrukken og en overordentlig hæftig 

 Regn hindrede dem i at begynde deres Reise ; først 

 Klokkens kunde de stige tilveirs; men endnu var Himlen 

 overtrukken. 



