343 



til, og at Knæet derfor vender fortil og Albuen bagtil, 

 saa at For- og Baglemmerne bøies og strækkes i modsat 

 Retning. Men denne Indvending maa vige for stærkere 

 Grunde. En af disse er, at Lægbenet og Albubenet hos 

 forskjellige Pattedyr vise en slaaende Overeensstemmelse 

 i deres Uddannelse; ligesom Spolebenet og Haanden 

 med den hos Mennesket og Aberne kan dreies om Albu- 

 benet, saaledes kan Skinnebenet hos adskillige klattrende 

 Pungdyr dreies om Lægbenet, som ogsaa har en til Al- 

 buen svarende Udvæxt; og hos Hovdyrene, hvor Albu- 

 benet svinder ind til næsten kun at være en blot Udvæxt 

 paa Spolebenet, er det samme Tilfældet med Lægbenet 

 i dets Forhold til Skinnebenet. Men et endnu mere 

 slaaende IJevis finde vi deri, at Pattedyrenes Hænder og 

 Fødder jo alle vende fortil og ikke hver sin Vei, som 

 de jo maatte, hvis Lemmerne vare ophængte symmetrisk 

 paa begge Sider af et Punkt imellem dem. Desuden 

 vilde denne Anskuelse jo ogsaa i sin Consekvens føre 

 til at antage Hoved og Hale for at svare til hinanden; 

 hvor urimelig en slig Antagelse vilde være , behøver ikke 

 at oplyses nærmere; vi finde tvertimod, at Skeletbyg- 

 ningen udvikler sig mere og mere forskjelligt, jo mere 

 vi fjerne os fra Hovedet til Halespidsen. Udviklingen 

 divergerer i Stedet for at convergere. 



For det uøvede Øie viser Dyrenes Beenbygning sig 

 som en vildsom Knoglelabyrinth; snart anerkjender man 

 dog, at alle Knogler paa høire Side ere Gjcntagelser af 

 dem paa venstre og omvendt; Anerkjendeisen af, at For- 

 og Baglemmerne ere Gjentagelser af hinanden, baner 

 Veien til at ane en endnu større SimpelliiMJ i hele Been- 

 bygningcn. Det skal i en følgende Afhandling være vor 



