347 



Denne Urformation, som man har kaldt den, dan- 

 ner Ivjernen af mange af vore Bjerge og træder ofte til 

 Overfladen med bløde og afrundede Former. Til den høre 

 Skandinaviens kullede Bjergrygge, Finlands og Nordame- 

 rikas Steensletter og Auvergnes flade Plateau. Ved Ky- 

 sterne og i de dybtindskaarne Dale optræder den derimod 

 med vilde og imponerende Former. »Som eventyrlige Skik- 

 kelser rage INorges Vestøer op af Havet; i de dybe Fjorde 

 styrter Gneusen flere tusinde Fod ned med næsten lodrette 

 Vægge, og Troldtindernes kølle- og obeliskformede Klippe- 

 spidser hænge svimlende over Romsdalens tre tusind Fod 

 dybe Afgrunde.« ') Endnu mere afskrækkende og bizarre 

 Dannelser vise Lofodens Øer og den nærmeste Kyst af 

 Fastlandet, men skjøndt de Steenarter, hvoraf de bestaae, 

 aldeles ligne Urformationens , ere de dog leirede paa en 

 saadan Maade til den, at man er tilbøielig til al ansee 

 dem for yngre Masser, der senere ere brudte frem og 

 som en Vold omgive Urformationen mod Nord. 



Urformationen bestaaer væsenlig af tre Steenarter, 

 Gneus, Glimmerskifer og Urskifer. Dens Lag ere under- 

 tiden eensformigt udbredte, hyppigst ere de imidlertid 

 reiste paa Kant eller snoede saa forvirret mellem hver- 

 andre, at de neppe lade sig tegne, end sige beskrive. 

 I Egnen om Kongsberg, ved Brevig og Flekkefjord hgne 

 Gneusvæggene Tegningerne paa marmoreret Papir, og paa 

 Vestkysten mellem Bergen og Throudlijcm ere Lagene bøl- 

 gede saaledes mellem hverandre, at de see ud, som om 

 Sleenmassen var kogt og bruust op og dernæst var stivnet 

 i det samme Øieblik. 



<) Naumann, Lchrbuch der Gcognosie. 



24* 



