348 



Afseet imidlertid fra den Interesse , Urformationen 

 maa afvinde os ved at være det ældste Led i Jordskorpens 

 Udvikling, hvortil Mennesket er trængt ned uden nogen- 

 sinde at trænge gjennem det, har den faaet en stor tecli- 

 nisk Betydning ved de værdifulde Metaller, den indeslutter. 

 De aflange lindseformige Filumper eller uregelmæssige Mas- 

 ser og Lag af Magnetjernsteen, denne ægte skandinaviske 

 Malm, der ligge indskudte mellem Urformationens Lag 

 ved Arendal som ved Dannemora, ved Gellivara som ved 

 Taberg; de selvvirkede Baand af forskjelhge MineraUer, 

 der stryge fra Vest til Øst gjennem Kongsbergs Lrgneus, 

 de med sølvholdig Blyglands isprængte, grønlig- hvide, 

 indtil ti tusind Fod mægtige Kalksteenslag ved Sala, saa- 

 velsom de kobberrige Malme, som en djerv Bjergbefolk- 

 ning drog frem under den evige Snees iJække ved Aar- 

 dale, ligge alle i denne Formation. I de indleirede Kalk- 

 lag saavel i Skandinavien som i Finland, men især dog i 

 de nordøstlige amerikanske Fristater, har Naturen med 

 ødsel Haand udstrøet sine kostbareste Mineraller og sine 

 pragtfuldeste Krystaller*); i de møre, bruunrøde Skifre i 

 Brasilien er Guldet indsprængt i fine Korn og i de bøie- 

 lige Qvartsskifre sammesteds lykkedes det i 1827 at efter- 

 vise Diamantens oprindelige Findested. Ikke nok hermed; 

 thi de Griinitgange , som i smeltet Tilstand have gjennem- 

 brudt Urformationen, ere uudtømmelige Gruber for nye og 

 sjeldne Mineraller, værdige en Berzelius's og en Schee- 

 rers omhyggelige Analyser. 



Forlade vi imidlertid de tvende dybest liggende Led 

 af denne Formation, Gneusen og Glimmerskiferen, og be- 



') Spinelkrystallcr af \(> Tommprs Gjonnomsnitj Apaliicr af een 

 Fods Længde og allen Punds Væ(!i. 



