351 



Hidtil havde nemlig især de chemiske Kræfter været 

 virksomne paa Jordens Overflade som i dens Indre til at 

 forme og omforme de givne Stoffer; nu traadte Havets 

 mechaniske Kraft til, nedbrydende men netop derved be- 

 standig omskabende, og Organismer, Havets Børn, be- 

 gyndte deres mindre larmende men virksomme Liv, idet 

 de opbyggede Huse for sig selv og Mindesmærker for 

 Jorden. Understøttede af de chemiske Kræfter arbeidede 

 saaledes Havet og Organismerne sammen til Dannelsen af de 

 Steenarter, som vi benævne: Overgangsformationen. 



Det saaledes dannede Urhav var ikke en rolig Vand- 

 masse. Den tynde Jordskorpe gav hyppig efter for Tryk- 

 ket af det ildflydende Indre, Ebbe og Flod begyndte deres 

 Virkninger, saasnart der var Vandmasse nok til at sætte 

 i Bevægelse, Jordens Omdreining fremkaldte Strømninger, 

 de hyppige Nedslag af Fugtighed forstyrrede Atmosphærens 

 Ligevægt og Storme pidskede Havet. Det nedbrød derfor 

 ligesom nu sine Kyster og oppløiede sin egen Bund. Her 

 løsreves ved Havets voldsomme Bevægelse store Klippe- 

 blokke fra Kysterne og sammenkittedes til Conglomerater, 

 og man kan ofte endnu don Dag idag paavise Stedet, 

 hvorfra det tog dem ; hist sammenskylledes mindre Stene 

 og Sand paa Havbunden, som de chemiske Kræfter bandt 

 til Sandstene, og i det dybe Hav eller i rolige Bugter af- 

 satte de finere opslemmede Dele sig som Leermasser. 

 Den vexlende Ebbe og Flod og det evigt skiftende Bølgeslag 

 afsatte disse Steenarters Bestanddele i Lag over hverandre, 

 og Lagdeling er derfor et characteristisk Mærke for de af 

 Havet dannede Stecnarter, skjnndt ingenlunde et nodven- 

 digt, tiii Ebbe og Flod virke ikke i alle Have (f. Ex. ikke 

 i Østersøen), og Bølgebevægelsen naaer selv i det aabne 

 Verdenshav neppe under 500' Dybde og i mindre Have, 

 som Østersøen, kun til c. 20'. i mange Tilfajlde giver 



