365 



eller Ikke- Overeensstemmelse, ere kun meget faa og be- 

 liggende omtrent i samme Varraebelte, nemlig i Europa 

 og Nordamerika. Betænke vi, at Asiens og Afrikas geo- 

 gnostiske Forhold endnu ere næsten aldeles ikke, og Syd- 

 amerikas og den største Deel af Nordamerikas kun løseligt 

 undersøgte, ville vi være forsigtige med at drage Slutninger 

 fra det Lidet, vi kjende, til det Meget, vi ikke kjende. 



Man har hidtil været tilbøielig til at betragte hiin Tid 

 som den, der var udmærket ved en ikke blot eensformig 

 men ogsaa eensartet Dyreverden, og man har villet drage 

 Slutninger fra denne Eensartethed til et eensartet Klima. 

 Eensformig var den vel, sammenlignet med Nutidens Dyre- 

 verden, men denne Eensformighed var en naturlig Folge 

 af de bestaaende physiske Forhold. Jordens Overflade var 

 dengang eet Verdenshav. Fastlandet, og med det den 

 hele Dyreverden, hvis Tilværelse er betinget af Opholdet 

 i Luften, Fuglenes brogede Flokke, Insekternes talløse 

 Vrimmel , saavelsom Pattedyr og Krybdyr manglede aldeles. 

 Med Mangel paa Fastlande fulgte ogsaa Mangel paa alle 

 de Dyr, der færdes i ferske Vande, rindende eller stille- 

 staaende. Der fandtes dengang kun saadanne Dyr, som 

 vare istand til at optage den atmosphæriske Luft gjennem 

 Havvandet. F'ørst mod Slutningen af Overgangsformationen 

 røbe Spor af en Skildpadde og et luftaandende Krybdyr, 

 at Land havde begyndt at vise sig over Havets Overflade. 



Hvorvidt Dyrelivet derimod var i den Betydning eens- 

 artet, at talrige Arter optraadtc under alle Breder, altsaa 

 uden Hensyn til den nubestaaende Varmefordeling paa 

 Jordens Overflade, derom tør vi ikke udtale os, saalænge 

 en omhyggelig sammenlignende Bearbejdelse af Forstenin- 

 gerne fra alle hidtil kjendte Lokaliteter ikke foreligger, og 

 saalænge disse Undersøgelser ikke udvides til de polare 



