368 



Endelig kunne vi tilføie, at omhyggelige Undersøgelser af 

 Overgangsformationens Djt, anstillede af dygtige Zoologer, 

 først for nylig kunne siges at være begyndte , og at hvert 

 Aar bringer os nye Slægter og talrige nye Arter fra længe 

 kjendte Lokaliteter, medens hiint Tal — 250000 — an- 

 giver det sandsynlige Antal af nulevende Arter og ikke 

 det virkelig kjendte, der neppe beløber sig til mere 

 end Halvdelen. 



Kun i een Henseende synes Overgangsformationen 

 at staae tilbage for Nutiden, og det er i sin Fiskeverden. 

 Fra den siluriske Tid kjendes kun meget faa Fisk, og 

 først i den devoniske optræde de med et nogenlunde be- 

 tydeligt Artsantal. Og dog staaer det hele Antal af kjendte 

 Arter (ca. 120) saa langt tilbage for det for Nutiden an- 

 slaaede (ca. 10000), at vi vel maae kjendes berettigede 

 til at sige, at Hvirveldyrenes eneste i den Tid repræsen- 

 terede Klasse selv i Slutningen af Overgangsformationen 

 endnu ikke havde naaret en saadan Fylde som i Nutiden. 



Saa usikkre vore Slutninger altsaa ere med Hensyn 

 til Overgangsverdenens Eensartethed og Fattigdom over 

 hele Jorden, saa sikkre ere de derimod i andre Hen- 

 seender, nemlig saavelsom med Hensyn til det store Antal 

 af Individer, der levede, som til det daværende Dyrelivs 

 hele typiske Forskjellighed fra Nutidens. Betydelige Kalk- 

 lag og Skifre bestaae næsten kun af Forsteninger, og da 

 ofte kun af nogle faa Arter, saa at man har kunnet be- 

 nævne Steenarten efter den fremherskende Forstening, 

 som f. Ex. Orthoceratitkalk, Graptolilhskifer o. s. v. Me- 

 dens Spørgsmaalet om Eensartethed og Fattigdom først 

 vil kunne afgjøres efter langvarige og omhyggelige samme- 

 lignende Undersøgelser, falder det Afvigende i Datidens 

 Dyreformer derimod let i Ole, og man kan derfor næsten 



