372 



er saaledes de samme Forhold, der have foranlediget Ems- 

 mosernes og Rhinmosernes Tilblivelse. Alligevel er Tør- 

 ven fra disse tvende Lokaliteter meget forskjellig, og denne 

 Forskjel existerer ikke blot i Videnskaben men ogsaa i 

 Praxis; enhver Hollænder kjender Forskjel mellem den 

 Tørv, der kommer fra ^^laag Vee?iu, og den, der kommer 

 fra "/loog Veen«. Da Veen betyder Tørvemose, ville disse 

 Benævnelser kunne gjengives paa Dansk med Lavmoser og 

 Høimoser. Den sidste Benævnelse er os ikke fremmed, 

 thi vore Hedemoser kaldes ogsaa Høimoser, og laag Veen 

 er det samme som vi kalde Kjærmoser. Erasmoserne ere 

 Høimoser, Rhinmoserne Kj ær mos er. Torvene fra disse 

 to Slags Moser ere som sagt meget forskjellige. Torven 

 fra Hoimoserne indeholder en ringe Askemængde, som er 

 hvid af Farve, og under Forbrændingen udvikler den ingen 

 Svovllugt. Fra Kjærmoserne kommer den sorte Tørv, 

 denne er noget tung, fordi den indeslutter saamange uor- 

 ganiske Dele, den har nemUg en Askemængde fra 10 

 til 40 Procent, medens Hoimosetorven kun giver fra 1 til 

 3 Procent Aske. Den sorte Tørvs Aske er sædvanlig hdt 

 rødlig paa Grund af de Jerndele, som findes i den; under 

 Forbrændingen foraarsager den ofte megen Svovllugt, idet 

 Svovldelene, som findes deri, forflygtiges og hæfte sig paa 

 de omgivende Gjenstande. Ja Svovlen mærkes allerede af 

 det hvide Overtræk (af Gips), som danner sig paa Tørvene 

 under Tørringen. Betragte vi endelig Plantedækkerne paa 

 disse to Slags Moser, finde vi, at Kjærmoserne heri ligne 

 Enge, idet de ere bevoxede med Halvgræs og Græs, 

 med hvilke der ved Midtsommertid blander sig en broget 

 Blomsterflor, som skjuler Alosset. Paa Hoimoserne finde 

 vi derimod, foruden Halvgræs og Torvemos, Hedelyng, 

 Klokkelj-ng, Tranebær og nogle andre Plantearter, som ere 



