377 



at indsee, thi det er netop vore Skovmosers ringe Ud- 

 strækning , der i saa høi Grad har gjort dem skikkede til 

 at være Gjeramesteder for Skovenes Affald. Alt som Mo- 

 serne bleve storre, maatte det ogsaa blive vanskeligere 

 for Tørven at modtage Affald fra Skovene. Hvad Over- 

 fladen af Mosen angaaer, da er den i Reglen dækket af 

 Lyng og frembyder derved samme Udseende som en 

 Hede; men over store Strækninger er dette naturlige 

 Plantedække forstyrret og bortryddet ved Kulturen, og 

 herved ere vi komne til at berøre den Side af Naturen 

 paa Emsmoserne, som vistnok fortjener den største Op- 

 mærksomhed. Vi flnde her nemlig et Agerbrug, der er 

 eiendommeligt for Tørvebunden, der ikke lader sig dyrke 

 som Sand- og Leerjorde. For mere end 200 Aar siden 

 have Hollænderne ved Kanaler og ved Gjødning fra 

 Groningen forvandlet et Stykke af Mosen til et frugtbart 

 Kornland. I Ostfriesland, Øst for Emsen, efterlignede 

 man Hollænderne, idet man mod Slutningen af det 18de 

 Aarhundrede grundede Kolonien Papenburg , med hvis 

 Herligheder vi senere skulle gjøre Bekjendtskab, og i dette 

 Aarhundrede fremvoxer af Moserne Kolonien Rande r- 

 fehn*). DaArbeiderne, navnlig i de hollandske Mosekolonier, 

 for en Deel ere afsluttede, ere de ikke mere saa be- 

 qvemme som Rauderfehn, for at forstaae den Fremgangs- 

 maade, man har fulgt for at opdyrke Tørvemoserne. 



*) Det hollandske „Veen" skrives paa Tydsk Fehn, og betyder der 

 opdyrket Torvemose; i den danske ."Marsk betyder Fnnne Græs- 

 gang. Den oprindelige Betydning findes i Islandsk og er bevaret 

 i det Engelske, hvor Fen betyder en Sump. 



