378 



Rauderfehn 

 er allerede nu en betydelig Landsby med over 2000 Ind- 

 byggere, der ligger nogle Miil sydost for Byen Leer og 

 en Miil syd for Ledafloden , som har stor Vigtighed 

 for Rauderfehn, forsaavidt som dens Kanaler deri ud- 

 munde. Marsken, der danner Terrainet nærmest Havet, 

 strækker sig her ikke lige til de mægtige Tørvelag, men 

 imellem Marsken og Tørven flndes et Bælte af Kjærenge, 

 hvor Jordbunden er en Blanding af Marsk og Tørv, og 

 som paa Grund af sin Fugtighed aldrig dyrkes men altid 

 hgger i Græs. Veiene gjennem dette Gebeet ere førte 

 over Digerne, der undertiden løbe langs med Kanalerne. 

 Da jeg passerede denne Egn, vare Bønderne just ifærd 

 med Høbjergningen; de gik i Vand til Knæerne, og dog 

 var det den tørre Aarstid, thi naar Høhøsten er tilende, 

 ledes Vandet fra Kanalerne ned over Engene, som stadig 

 frugtbargjøres ved denne Overrisling. Plantedækket dan- 

 nes af Græsarter, blandt hvilke Mosebunke (Aira cæspi- 

 tosa) er fremherskende, samt Halvgræs (Carex panicea) og 

 Sivarter, desforuden paa sine Steder en stor Mængde 

 Skjaller (Rhinanthus crista galli). Man regnede omtrent 7 

 Læs Hø pr. Tønde Land, men undertiden maatte man 

 lade sig nøie med et Læs. Kornavl er her umulig, al 

 Agerbrug bestaaer i Qvægavl. Efter disse Kjærenge fulgte 

 en Strækning, hvor Jordbunden betegnes som Sandmarsk; 

 dette Gebeet var veldyrket og gjennemskaaret af høie 

 Hegn. Langs Kanalen naaede jeg Rauderfehn. Af Tørv 

 bemærkede jeg her ingen, den var aldeles afløst af Korn- 

 marker og Haver. For at gjore Bekjendtskab med Torven 

 maatte jeg forlade Hovedkanalen og følge en af de mange 

 Sidekanaler, som kun med Mellemrum af 1000 til 2000 

 Skridt udgaae fra Hovedkanalen. Det varede ikke \xnge, 



