3S2 



Til Brandkulturea*) behøves ingen kostbare Kaualanlæg, 

 men simple Render ere tilstrækkelige for at tørre de 

 øverste Tørvelag, naar de have Afløb til større Aflednings- 

 grøfter, enten saa disse ere lukkede og uden Afløb, eller, 

 hvad der er bedre, blive optagne af en Bæk eller en Aa; thi 

 i begge Tilfælde fylde Renderne sig med Vand af de nær- 

 meste Omgivelser i samme Forhold, som deres egne Vand- 

 masser ved Afløb eller den stærke Bortdunstning forsvinde. 

 Er Overfladen ved Hjælp af disse Grøfter bleven mere 

 tør, saa bliver den ved mekaniske Arbeider forberedet til 

 at optage Boghvedesæden. Man afskraber Lyngtuerne, 

 sædvanligviis om Efteraaret, saavelsom Kjæruldbuskene med 

 simple Haandredskaber; det følgende Foraar blive de for- 

 styrrede Plantedele udspredte over Torvebunden. 



De tørre Dage, som i Reglen begynde i Mai, til- 

 intetgjøre den Fugtighed , som endnu er tilovers, og 

 det i den Grad, at de øverste Torvelag blive brænd- 

 bare. Nu er Tidspunktet til at antænde den tørre Mose; 

 Ilden forplanter sig ved Vinden og forvandler Agerens 

 Overflade til Tørveaske. Er der Mangel paa Trækvind, 

 saa frembringer den brændende Flade den selv, da den 

 koldere Luft fra alle Sider strømmer til. Ved gunstigt 

 Veirlig udbreder Flammen sig stærkt rygende meget snart 

 over Mosens Overflade fra en Groft til en anden. Naar 

 den slukkes, har den efterladt paa det fugtige og ube- 

 rørte Underlag et Askelag af en Tommes Tykkelse; 

 neppe er dette afkjolet, før man deri saaer Boghvede- 

 kornene, men ved fugtigt Veir kan Udsæden længe blive 



*) Efter Grisebach: Ueber den Anbau iles Bourtanger TIochmoors. 



