384 



Brandkulturen frembringer, er Boghveden, en Plante der som 

 Næringsmiddel er den ringeste Sort Korn. Regner man 6 

 Aar som Middeltallet for den fortsatte Boghvededyrkning, 

 saa indeholder en Hedemose, som er dreven ved Brand- 

 kultur, I Areal af Brak og ^ besaaetLand. Af den saaede 

 Boghvede pleier endnu endeel at gaae tilgrunde ved Fug- 

 tighed, i ugunstige Tider endogsaa det Hele. I et gunstigt Aar 

 kan man vel ogsaa forsøge en Spergelhøst, men denne 

 vil kun der, hvor der er Qvægavl, give nogen Erstatning. 

 Ved den rene Brandkultur kan man overhovedet ikke 

 holde Qvæg, fordi Boghveden ikke tilbyder tilstrækkelig 

 Næring for samme. Enge og Græsgange findes ligesaa 

 lidt her som i Urmosen, og af Foderurter kan ingen tri- 

 ves uden Spergelen. Af animalske Frembringelser, 

 som staae i Forbindelse med Brandkulturen, maae næv- 

 nes Vox og Honning, idet Bierne ernære sig af Bog- 

 hvedens Blomster eller af Lyngen og Mosens Planter. 

 Boghvedeblomsterne give meest Honning, naar Luften er 

 varm og fugtig, især ved Sydvestvind. Kolde og frem- 

 for Alt nordlige Vinde ansees for meget skadelige for Hon- 

 ningudbyttet. I Reglen give Boghvedeblomsterne Honning 

 indtil Kl. 1 1 ; efter den Tid er Heden for stærk, og Bierne 

 opsøge da Hedelyngen , hvis Blomster ere istand til at give 

 Honning selv i tør Hede. Klokkelyngen, der blomstrer tid- 

 hgere, fordrer mere Varme men kan ogsaa give mere 

 Honning*). 



Den Røg , som ved Brandkulturen stiger op i Atmosphæ- 

 ren, kan være saa betydelig, at den bliver besværlig for 

 Nabolandene, navnlig for Holland og det nordvestlige Tydsk- 



*) Efler Venenia De Hooge Veenen. 



