385 



land. Man siger, at den er istand til at formørke Solen 

 og dække Jorden med en ubehagelig sort Damp. 



Den Jord, der har været hærget af Rrandkulturen, har 

 ikke Kraft til at dække sig; den sorte Tørv er saa godt 

 som nøgen, hist og her hæve sig nogle Græsstraa af al- 

 mindelig Hvene (Agrostis mdgaris) og nogle enkelte Mos- 

 planter. Af Blomster er der kun faa, henhørende til Slæg- 

 terne Soldug, Potentil, Kodknæ og Liinknop*), men disse 

 staae altfor spredte til, at de formaae at mildne det hæs- 

 lige og uhyggelige Udseende, som den øde, sorte Tørv 

 frembyder. Faa ere de Pletter, der endnu ere dækkede 

 af Lyng eller dyrkede med Boghvede. Af Rugmarker 

 saae jeg en enkelt. Ude paa Mosen traf jeg en fattig 

 Huusmand, der bitterlig klagede over sin usle Stilling; 

 hans Torvejord havde længe vægret sig ved at give Korn. 

 Tørv havde han nok af, men at transportere den paa 

 Trillebøre til Kanalen, der er 1^^ Miil borte, lod sig ikke 

 gjøre. Da jeg trøstede ham med, at Kanalen nok ogsaa 

 engang vilde naae ham, spurgte han med stor Iver, om 

 jeg vidste, at Kompagniet vilde forlænge den til hans Lod. 

 Kanalen er saaledes den frelsende Engel, det er den 

 Magt, der giver Tørven Værdi, gjør Jordbunden frugt- 

 bar og saaledes bringer Velstand til Mosens fattige Be- 

 boere. Ogsaa Fuglene skye dette øde Strøg; Lyden af 

 Hedefaarenes Klokke naaede mit Øre, men de vare for 

 langt borte til at jeg kunde faae Øie paa dem. 



*) Droscra rotiindifolia, Polenlilla Tormenlilla, Rumex Acelosella, Ra- 

 diola millcgrana. 



