388 



at det var aldeles ufrugtbart og alene brugeligt til at 

 danne Veiene og Stierne langs Kanalen. 



Tæt derved, hvor man var beskjæftiget med at for- 

 længe Kanalen, var for Arbeiderne etableret en Kro. Jeg 

 erfarede der, at jeg herfra ned til Gjæstgivergaarden, der 

 ligger nede ved den gamle By i Nærheden af Jernbanen, 

 havde omtrent 2 Miil at gaae. Hvad der gjør en Van- 

 dring besværlig, er ikke altid Veiens Længde, men næst 

 vor egen Disposition især Veiens Beskaffenhed. Lige- 

 som jeg fjernede mig fra Mosen, blev Veien stedse 

 mere behagelig. Fodstien gaaer gjennem en AUee, der 

 ved Landeveien er afsondret fra Kanalen; paa den anden 

 Side ligge Husene og Haverne. Ligesom i Rauderfehn ligger 

 Marken imellem Husene. Husene ere her ogsaa byggede 

 paa hollandsk Maneer med Gavlen og i Reglen Skor- 

 stenen ud imod Veien. Ligesom man passerer de ældre 

 Dele af Kolonien, seer man, at Tiden har foroget Vel- 

 standen og givet Bygningerne et hyggeligere Udseende. 

 Væggene vare dækkede af rankende Viinstokke, foran hvilke 

 bredte sig Græsplainer med Blomsterpartier. Bøndernes 

 Vaaninger ligne mere, hvad vi kalde Landsteder end de 

 Bondergaarde, som vi kjende selv fra de frugtbareste Egne 

 af Sjælland. Paa Kanalen færdedes en Mængde Flod- 

 skibe. Disse, der kunne indtage 50—60 Læs Tørv, 

 trækkes af en Hest og styres af en Mand og en Dreng; 

 den sidste er navnlig nødvendig for at aabne Gang- 

 broerne, som her og der gaae over Kanalen. Læn- 

 gere nede passerede jeg Skibsværfterne, hvilke ere høist 

 betydelige, thi Papenburgs Rhederi er det største i Han- 

 nover. Man var ifærd med paa Koloniens 10 Værfter at 

 bygge 20 Skibe, hvoraf flere vare mere end 100 Læster 

 drægtige. Meget større kunne ikke bygges , da de ellers ikke 



