394 



De Træer, som ere meest almindelige, ere Fyi\ 

 undertiden Eg^ mange Elle- og Birketræer; Fyrrene ligge 

 dybest, holere oppe Egene og hølest Birk og El, 

 hvilke sidste endnu kunne voxe paa Mosen. Nogle Dele 

 af Høimosen ere især rige paa Træer. Alt det Træ, som 

 opgraves af Mosen, benævnes af Bønderne med et fælleds 

 lUssnKeen eller Kienhoiit, hvilket betyder Træ, som inde- 

 holder Harpix; altsaa menes hermed nærmest Fyrre- 

 træerne, navnlig den harpixrige Mosefyr*), og dette Navn er 

 overfort paa alle Træer, der opgraves af Mosen. 



Næsten alle hollandske (og frisiske) Naturfor- 

 skere, der have skrevet om Emsm oserne, ere enige 

 i at betragte disse opgravede Træer som tilforladelige 

 Vidnesbyrd om, at der en Gang har existeret Skove der, 

 hvor nu de store Emsmoser findes. Grunden til at 

 disse Skove ere tilintetgjorte, og at Træerne nu findes 

 under Torven, søges i selve Tørvedannelsen. Denne 

 blev begunstiget ved den Fugtighed, der opsamledes 

 under Træerne. Den vedholdende Fugtighed gjorde Jord- 

 bunden suur og moradsig, hvilket bevirkede, at Træerne 

 hensygnede, Forraadnelse og Svamp tærede paa Stammerne 

 og Rødderne. Fyrrene, der havde dannet de ældste Skove, 

 gik først tilgrunde, derefter fulgte Egene, der bleve afløste 

 af Birk og Eg. Imidlertid tiltog Tørvemassen stadig, thi 

 det er bekjendt, at Mos med stor Frodighed udvikler sig 

 paa kuldkastede Træer. 



En hollandsk Forfatter, Staring**), fortæller, at het 



*) Den anvendes i Holland til Belysning ligesom i Jjlhmd, hvor den 

 benævnes Lyselræ eller Tyrepinde o: Tjærepinde (efler Sieen- 

 slrup). 

 *') De Bodem van Nederland S. 107. 



