399 



Grisebach uddrager heraf den Slutning, at Lyng- 

 arterne have været Hovedplanterne, at de mere end nogen 

 anden Plante have bidraget til Tørvens Tilblivelse. Han 

 troer, at Høimosen oprindelig har været en med Lyng 

 bevoxet Hede, som enten paa Grund af Regn eller Fugtig- 

 hed var i en opløst Tilstand. Imellem Lyngplanterne op- 

 voxede Torvemosset, men senere skal Plantedækket være 

 dannet udelukkende af Lyngen , som har undertrykket 

 Tørvemosset. Forfatteren fremhæver, at det har været 

 Lyngvegationen, som, efter at den i en uafbrudt Række 

 »af Gener alimier har paafulgt Tørremosset, næsten ude- 

 y hikkende har dannet Torvemosen i sin Heelhed*)\ men 

 »hvormegen Torvesubstants enhver Generation har frem- 

 "bragt, hvormegen Tid der medgaaer for at danne en Fods 

 "mægtig Lag, er ikke bekjendt.« 



Hvad der især berettiger Grisebach til at ansee Lyn- 

 gen som Hovedplanten for Tørvens Tilblivelse, er den 

 Omstændighed, at han har fundet flest Levninger af denne 

 Plante*). Men det kommer vistn^Dk alene deraf, at denne 

 Planteer træagtig, hvorfor dens Dele lettere kunne mod- 

 staae Opløsningen end Tørve mosset. Den sidste Plante 

 anseer jeg for at være den, der har spillet Hovedrollen 

 ved Tørvens Tilblivelse igjennem alle Aldere af Mosens 

 Udvikling, indtil at denne omsider blev saa tor, at Tørve- 

 mosset ikke kunde voxe paa den, hvorpaa Mosens Udvikling 

 blev afsluttet af Hedelyngen, der iforveien kun har existeret 



*) Fasl uussrliUesslich den lioerper des Moors ijebildet hat. 



*) Paafaldpiide er foiicslen den hyppige Forekomst af brune Lyng- 

 grene i de nedre Torvelaf.', der iidcnpaa ere licsatie med rumle 

 Ar (Mærkerne af de alTaldne Grene); deres Vedceller vise sig 

 under Mikroskopet at være fyldte incd el bruunt liarpixagligl 

 Indhold. 



