404 



Hvorledes denne 

 ideale Grundhvirvel 

 er beskaCFen og sam- 

 mensat, derom ville vi 

 i det mindste tilnær- 

 melsesvis komme til 

 Erkjendelse ved at 

 forfølge dens vex- 

 lende Indklædninger 

 f. Ex. hos en Kro- 

 kodil. Vi kunne be- 

 gynde med dette Dyrs 

 2den Halshvirvel 

 (Fig. 15, A); den har 

 Il en solid Kjerne, 

 Hvirvelaxen eller 

 Hvirvellegemet 

 (c) ; oven over denne 

 er der ligesom en 

 Hvælving eller et Loft 

 (n), der hæver sig op 

 i en lille Spids eller 

 Kam (S); i Forbindelse 

 med Hvirvelaxens 

 ovre Flade danner 

 denne Hvælving en 

 Hulhed, hvori Ryg- 

 marven hviler , og 

 idet den hele Række 

 af Hvirveler slutter 

 sig sammen, danner 

 Summen af deres 



1 



