423 



større, da det staaer klart for os, at Bryst- og Bugflnnerne 

 ere byggede aldeles paa samme Maade som Ryg- og Gat- 

 flnnen. Man kan derfor ikke tvivle om, at alle Fiskens 

 Finner, baade mage og umage, ere Dele af et og samme 

 System. De mage Finner maae aabenbart være Omdan- 

 nelser af det manglende Parti af Finnebræmmen, der skulde 

 ligge mellem Hovedet og Gatfmnen; det eneste væsenlige 

 ved denne Omdannelse er Fordopplingen; hvorledes 

 bliver denne vel mulig? Ganske simpeltved en Kløvning*). 

 Betragtningen af de Tilfælde, hvor Bugflnnerne voxe sam- 

 men til een f.Ex. hos Kutlingen eller Kvabsoen, eller hvor 

 Gatfinnen, som det ofte er Tilfældet hos Guldfisken, sygeligt 

 kløver sig i to, frembyder en saa fuldkommen Overgangs- 

 række mellem den enkelte og den doppelte Form af Finnen, 

 at denne Tolkning ikke bør forekomme os usandsynlig**). 

 Naar Fiskenes formentlige »Hænder og Fødder« kun 

 ere Dele af den almindelige Finnebræmme, kunde da ikke 

 det samme ogsaa være Tilfældet med vore Hænder og 

 Fødder, selv om de vare de eneste Dele i de høiere 

 Hvirveldyrs Legeme, der havde denne Oprindelse? At vore 

 Hænder ere omdannede Fiskefinner, er ikke saa urimeligt, 

 som det maaskee fra først af synes; som Naturen hævede 

 sig op paa et høiere Udviklingstrin, gav den Slip paa, hvad 

 der af Fiskebygningen ikke længere passede, men beholdt, 

 hvad den havde Brug for og tiltænkte en høiere Uddan- 

 nelse. Og det er, vel at mærke, ikke blot en Talemaade, 



*=) Mange i Legeinels Midllinie aiihraaie Hvirveldele have denne Ten- 

 dens lil Kløvning. Saaledes Dndes Isse-, Pande-, Næse-, Piovskjær- 

 benel al oplræde snarl som enkelie (innafje), snarl, ved Klovnint;, 

 som dobbelte. 

 **) Fiskenes Gjællehud med dens Slraalcr er vislnok n trcdic f^r- 

 resie klevci Finneparti. 



