424 



naar vi sige, at Naturen hævede sig op paa et liøiere 

 Trin; det er et virkeligt Factum, en verdenshistorisk Be- 

 givenhed saa at sige, for hvilken vi have alle muUge 

 Bevisligheder, skjøndt det rigtignok endnu ikke er givet 

 os at fatte, hvorledes det gik til dermed. Fiskene ere 

 det historiske Grundlag for den hele Hvirveldyrskabning, 

 thi denne Klasse var længe, i Jordklodens Barndomstid, 

 den eneste existerende Hvirveldyrform. — IMen hvis de 

 høiere Dyrs Hænder og Fødder virkelig skulle kunne føres 

 tilbage til Fiskeflnnen, maatte der da ikke endnu kunne 

 paavises Overgangsformer dertil? Dette er virkehg ogsaa 

 Tilfældet. Hvad Formen angaaer, da nærmer Sælens Fod 

 sig allerede lige saa meget til Fiskefinnen, som Tudsefiskens 

 Finne nærmer sig til Svømmepoten hos et Pattedyr. Men 

 den væsenligste Forskjel ligger, som allerede tidhgere er 

 udhævet, deri, at Finnen i Sammenligning med Haanden 

 har flere Fingre (Straaler) og flere Led i disse. Hertil 

 bemærke vi, at Hvalens og Plesiosaurens (see Fig, 12, S. 340) 

 Luffer have ligesaa mange Fingerled som mangen en 

 Fiskefinne; og hos mange Fiske er der aldrig mere end 6 

 Straaler i BugQnnen, aUsaa kun 1 mere end i de høiere 

 Dyrs Fødder, ikke at tale om de rudimentære Finner, hvor 

 Tallet synker til 5, 4, 3, 2 eller 1. Fiskenes Finner be- 

 høve ahsaa blot at underkasrtes en Formindskelse i Antallet 

 af deres Dele, i hvilke jo overhoved intet bestemt Tal- 

 forhold gjør sig gjældende, for at omskabes saaledes, at 

 de i Et og Alt blive væsenligen af samme Beskaflenhed 

 som de høiere Dyrs Fødder og Hænder. 



Paa denne JNIaade blive disse altsaa Dele af et System, 

 som, naar vi undtage Fiskene, hvor det planmæsigen er 

 anlagt gjennem hele Legemet, ikke andre Steder kommer 

 til Udvikling. Om nu det mellem dem og Skulder- og 



