— 26 — 



t. ex. Bromelia, Canna, finnes cambiallagret i den nedre delen 

 af stammen som ett concentriskt, här och der afbrutet, lager, 

 eller ock blott som isolerade fläckar ställda i en med periferien 

 concentrisk linea. Hos åter andra, särdeles i köttiga rhizomer 

 hos Liljeväxterna, finnes cambiallagret blott qvar som region, 

 derifrån nybildningen utgår, utgörande gränsen emellan bark 

 och märg, ulan att vara utmärkt genom på eget sätt constru- 

 erade, och ifrån de tillgränsande särdeles tydligt skilda, celluler. 

 Cambialregionen finnes således öfverallt, ehuru än förekommande 

 som prosenchymatiskt lager *), än blott som nybildande region. 

 Liksom cellulerna, så anläggas äfven kärlknippena i cam- 

 biallagret. Observerar jag den öfre, i stark utveckling sladda 

 delen af knoppen, så är det icke särdeles svårt att få se tal- 

 rika kärlknippen afsöndras ifrån cambiallagret. Början till en 

 sådan afsöndring sker derigenom, att några parenchymceller an- 

 läggas i sjelfva cambiallagret inom de innersta cambialcellerna. 

 Dessa sednare vidhänga då cambiallagret nedtill, men skiljas 

 derifrån i en sned vinkel inåt och uppåt. Cambiallagret fortfar 

 att bilda nya celluler, så att det anlagda kärlknippet afsöndras 

 fortfarande i en sned vinkel ifrån cambiallagret. Denna af- 

 söndring sträcker sig utan tvifvel så långt nedåt i stammen, 



halfmånlikt lumen qvar på utsidan. Om jag icke misstar mig, 

 bildas alla dessa adventivstammar och adventivrötler på ett egen- 

 domligt sätt, i det de synas vara mera inosculerade på den stam, 

 derifrån de utgå, än utgöra en fortsättning deraf. Ofvergången 

 från deras egendomliga struktur till den kölliga rhizomens kan 

 man finna hos Hemerocallis, der den tappformiga rotens nedre, 

 smalare del har den nämnda adventivrotens struktur, deremot den 

 tjockare dulen, i stället, för en enda rad, har flera rader af tjock- 

 väggiga celluler i det nämnda lagret, och dermed början och möj- 

 lighet gifven till rotens tilllagande i tjocklek. 



*) Man skall möjligen anmärka, att cellulerna i detta lager ofta hafva 

 horizontela tvärväggar och sålunda icke böra kallas prosenchym- 

 celler. Jag tror dock, att de öfverallt uppkomma af prosenchym- 

 celler, som sednare genom horizontela t\är\äggar blifvit delade i 

 flera. Ofta synes också den qvarslående sneda väggen midt i en 

 series af celler, som hafva horizontela tvärväggar. I alla händel- 

 ser motsvara alla dessa celluler hvarandra och hafva, som mig 

 synes, mera analogi med prosenchym- än parenchymceller. 



