— 28 — 



cotyledoner utgöra cambiallagrets nedre fortsättning. Jag får 

 till stöd för min uppgift anföra, att det utan tvifvel är orätt 

 att anse cellulerna hafva förlorat sin lifsverksamhet i den mån 

 de äro tjockväggiga. Hos Arislolochia sipho finnes i den ett- 

 åriga stammen ett starkt utbildadt oafbrutet concentriskt lager 

 af prosenchymatiska tjockväggiga celluler. I den tvååriga stam- 

 men är detta lager afbrutet framför märgstrålarne; det kan så- 

 ledes icke bär förnekas, att just de prosenchymatiska tjockväg- 

 väggiga cellulerna undergått en förändring. Genom undersök- 

 ning af de mellanliggande partierna finner man ställen, der några 

 af de prosenchymatiska tjockväggiga cellerna finnas qvar, om- 

 gifna af andra, der de inre lagren resorberats och de numera 

 tunnväggiga cellerna öfvergå till cambialceller. Det synes mig 

 som man måste antaga, att cambialsaften utbreder sig småningom 

 i en gifven direktion ifrån cellul till cellul och således, genom 

 någon kemisk process, framkallar dessa förändringar. I den 

 bladbärande stammen hos Iris har jag sett kärlknippet under 

 sin fortbildning nedåt ännu på alla sidor omgifvet af prosen- 

 chymatiska tjockväggiga celler, och blott bestående af en sträng 

 cambialceller (väsa propria Moul). Dessa kunde knappt inom 

 det prosenchymatiska lagret hafva uppkommit på annat vis, än 

 att flera prosenchymceller resorberat sina inre lager och derefter 

 delats i ett större antal väsa propria. Hos Canna har jag tyd- 

 ligen sett en af cambialregionens celler inom sin tydliga cellul — 

 vägg delad i ett knippe väsa propria *). 



Det följer af kärlknippets utveckling på insidan af cam- 

 biallagret, att kärlknippet under dess utbredning nedåt i stam- 

 men icke kan nå den region, som ligger utanför cambiallagret. 

 Det utgår således icke till stammens periferi med sin nedre 

 ända, så som det synes vara Mohls åsigt. Hos Monocotyledo- 

 nernas underjordiska köttiga stammar finnes oftast en bred re- 



f ) Det kan anmärkas, alt delningen af en cellul med större lumen 

 uti mänga med mindre, mäsle blifva genom den derigenom ökade 

 capillärkraften ett mäktigt agens för näringssaftens utbredning ocli 

 förande till de ställen, der väsa propria bildas. 





