— 38 — 



fortväxa. Tillhöra icke margstrålarne kärlknippet, så kan cam- 

 biallagret icke heller anses tillhöra kärlknippet, enär icke blott 

 detta utan äfven margstrålarne tillväxa genom dess verksamhet, 

 och följaktligen kan icke heller det oafbrutet fortväxande ved- 

 knippets cambiallager jemföras med de Monocotyledona kärl- 

 knippenas begränsade cambialsträng. Schleidens uppgift om 

 denna olikhet emellan Monocotyledoner och Dicotyledoner är 

 utan tvifvel hemtad ifrån Aloeerna, de enda Monocotyledoner 

 man tillskrifvit ett cambiallager, och der det sålunda var tyd- 

 ligt att cambiallagret icke kunde göra skillnaden. Hos Aloe 

 hafva dessa yttre, på utsidan om coroua bildade kärlknippena, 

 som öfverallt omgifvas af margstrålarne, organsystemerna ställda 

 på Monocotyledonernas vanliga sätt, d. v. s. att en krets af 

 tjockväggiga celluler omgifver en sträng af väsa propria; men 

 veden i allmänhet tillväxer på Dicotyledonernas vanliga sätt, 

 d. v. s. att ett allmänt cambiallager förekommer, som afsätter 

 på sin inre sida såväl kärlknippen som märgstrålar, så nemligen 

 att kärlknippena på alla sidor omgifvas af margstrålarne. Fö- 

 reställer man sig nu veden hos Dicotyledonerna bildad af en 

 krets vigglika, af margstrålarne skilda kärlknippen, som på sin 

 utsida ständigt tillväxa genom ett cambiallager, så är detta äf- 

 ven fallet med Aloe. Men uti dessa vedknippen hos Aloe fö- 

 rekomma strängar som hafva alla det Monocotyledona kärlknip- 

 pets organer. Då man således icke kan säga, att en del mot- 

 svarar det hela, så kan man heller icke jemföra det monoco- 

 tyledona och dicotyledona vedknippet med hvarandra. 



Man kunde visserligen säga, alt det ligger en skillnad i 

 vedbildningen hos Aloe och Dicotyledonerna deruti, att hos 

 Monocotyledonerna afsätter cambiallagret vedknippena icke ome- 

 delbarligen det ena utanpå det andra, utan att de åtskiljas 

 med parenchymceller, då deremot det ena vedlagret omedel- 

 barligen sluter sig till det andra hos Dicotyledonerna; men dels 

 hafva vi hos vissa Dicotyledoner (Nyctagineer) exempel på att 

 veden afbrytes af parenchymceller, dels hafva vi hos Xerotes 

 — om jag vågar dömma efter ett lorkadt exemplar, — både 



