— 59 — 



Som bekant är, har det kända antalet af dessa himla- 

 kroppar, ifrån att i början af seklet varit 4, på det sista tio- 

 talet ökat sig till 2.7." Den hastighet, hvarmed dessa upptäckter 

 följt på hvarandra, gör det mycket sannolikt, att deras verkliga 

 antal måste vara högst ansenligt, ehuruväl, i anseende till deras 

 litenhet, de till största antalet troligen komma att blifva oss 

 obekanta. Antingen man nu utgår ifrån den Olberska hypo- 

 thesen, att alla dessa asteroider äro stycken af en enda större 

 planet, eller också antager, — deras ursprung må nu vara 

 (»vilket som helst — att de bilda liksom ett bälte eller en 

 ring emellan Mars och Jupiter, så är det tydligt, att deras 

 sekulära pei turbationer, hvilka äro oberoende af läget i banan, 

 måste blifva de samma, antingen man tänker sig dem alla för- 

 enade i en enda eller fördelade på olika punkter af en ge- 

 mensam bana. De sekulära perturbationer småplaneterna ut- 

 öfva på den Enckeska kometen böra derföre kunna gifva ett 

 approximativt värde på deras gemensamma massa. 



För att finna medelriktningen af de 27 asteroidernas ba- 

 nor har jag utur deras elementer beräknat medelvärdet af föl- 

 jande qvantiteter: 



a, edos7r, e Sin ir, Sin Si Tång/, Cosi2 Tång i, 



och utur dessa sedan erhållit 



Asteroiderna. Enckes komet. 



* = 65V jr, = 4 57°i8',4 



£=138°23' Q = 334°29',5 



/ a 4°19' /, = 1 3°20',7 



e = 0,0555 e, = 0,8478 



a = 2,567 a, = 2,222 



hvarvid för jemförelsens skull äfven Enckeska kometens ele- 

 menter blifvit tillsatta. Kallar man vidare 



Kometbanans lutning mot den gemensamma 



asteroidbanan / 



Perihelii afstånd ifrån den uppstigande noden u 



Samma vinkel för asteroidbanan ... ca. 



