— 60 — 



så erhålles 



/ = 4 7°32' 

 u = 186°47',5 

 »,== 94°2l' 

 Man ser således, att de båda banorna bilda likasom tvenne 

 lånkar i en gemensam kedja, och att deras perihelier göra om- 

 kring 90° vinkel med hvarandra. Detta i förening med det 

 betydliga värdet af / visar, att båda banorna icke komma i 

 närmare beröring med hvarandra. Granskar man likväl de ser- 

 skildta asteroidbanorna, så finner man, att för några af dem, 

 b. vilkas nodlinier falla i första, och perihelier i andra qvadran- 

 ten, ett närmande till kometbanan kan ega rum. Jag har be- 

 räknat för flera af dem vinklarne u, &>, och deraf sedan ko- 

 metens och asteroidens radii vectores i sjelfva nodlinien, men 

 blott för de trenne följande funnit skillnaden mindre än I. 



1 r r diff. 



Irene . . . . 1 8°48' 2,361 2,811 0,450 

 Proserpina . 15°52' 3,192 2,665 0,527 

 Ceres .... 1 8,48' 2,023 2,959 0,936 

 hvarvid r betyder kometens, r' asteroidens radius vector i den 

 uppstigande noden för kometbanan. Man ser således, att bland 

 de hittills upptäckta asteroiderna icke finnes någon, som kom- 

 mer kometbanan nog nära för att på kometens rörelse kunna 

 utöfva ett märkbart inflytande. Deraf följer likväl icke, att ju 

 en sådan kan finnas bland de ännu oupptäckta. Vore densam- 

 mas medelafstånd nära = 2,222, så skulle densamma i kometens 

 rörelse kunna åstadkomma en periodisk förändring af sekulär 

 natur, och som, oaktadt asteroidens litenhet, kunde blifva märk- 

 bar vid differential-formlernas integrering. 



För att nu återkomma till de sekulära perturbationer, 

 som asteroiderna utöfva på den Enckeska kometen, så hör lös- 

 ningen af detta problem till de svårare inom astronomien, der- 

 före att de båda banornas projektioner på ekliptikan skära 

 hvarandra. Bessel ') har visserligen visat, huru man kan finna 



*) Astr. Nachr. XIV, p. 1. 



