— 81 — 



Den berömde författaren, som här sist citerats, utgör sjelf derpå 

 ett vackert bevis. Ref. tror icke, att hufvudpressningen härle- 

 der sig från Norrmännen. De i fig. 1, 2, pl. 23 afbildade huf- 

 vuden visa icke heller ringaste likhet med den norska dolicho- 

 cephaliska typen, utan antyder snarare en brachycephalisk. — 

 Den hufvudskål, som afbildas på pl. 22 är, enligt Ref. äsigt, af 

 en äkta gaulisk typ, låg, lång, doiichocephalisk, icke artificielt 

 formad. Den är tagen på en kyrkogård vid Paris och man 

 känner ingenting om den person den i lifstiden tillhört. 



Att missbruket uppgifves vara allmänt i Rretagne, det 

 gamla grefskapet Toulouse och flera länder der den celtiska 

 stammen är rådande, är ganska anmärkningsvärdt; men äfven 

 dessa länder hafva före Celterna varit befolkade af Iberier. 

 I Rearn, der den gamla iberiska befolkningen ännu är rådande, 

 skall enligt Doctor Foyille, virningen af de späda barnens huf- 

 vud icke brukas. 



Efter anförandet af alla dessa facta framställer sig lätt 

 den frågan: är detta bruk af sig sjelf uppkommet i de stora 

 kontinenterna, i den gamla och nya verlden. eller kunna dessa 

 facta lemna något vittnesbörd om forntida förbindelse emellan 

 dessa kontinenter? Ref. hoppades vid ett annat tillfälle få åter- 

 komma till denna fråga.» 



6. Analys af ett jodhaltigt svenskt mineral- 

 vatten. — Hr Erdmann meddelade ur en skrifvelse från Hr 

 E. W. Olbers, dat. Lilla Edet och Tösslanda d. 29 December 

 1853, följande underrättelser om ett såväl i medicinskt, som 

 geologiskt hänseende serdeles intressant källvatten, hvars ana- 

 lytiska undersökning Hr Olbers gemensamt med Apotekaren 

 Svangren verkställt: 



»Sedan jag under sistlidne sommar i förening med Apote- 

 karen L. Svangren på Lilla Edet företagit analys af den s. k. 

 Torpa saltkällas vatten, som i flera afseenden synts mig an- 

 märkningsvärdt och förtjennnde att blifva mera bekant, tager 



